6o. 



ELYMUS ARENARIUS. 



Strandråg. Eltn. Sandelm. Strandelm. Stfrandhafrei 

 Sandhafre- Gds/iafre. — Sjurug. Ruggräs. Vippegräs. 



Axet rakt, blomfodret hvitludcligt och längre 

 än Blomkronan. Blade7i med stickande spets, 

 på nedra sidan blåaktiga. 



Linn. Fl. Su. p. gS. Cl. 3. 2. TniANDRiA digynia. — Ltlj. Sr. FL 

 s. 53. Kl. 5. Trema;<m>gar. — Retz. Fl. oec. s. 224. 



D, 



e stora vida fälten som gränsa intill hafskusterna, be- 

 täckta med en fin djup sand livilken vid minsta väderpust 

 snart uppföres i luften, aflägse kringsprides eller i drifvor 

 samlas, hafva af naturen blifvit bestämda att hysa vexter, 

 som till en del kunna liänima flygsandens våldsamma fram- 

 steg. Ibland dessa äro några grässlag i synnerhet märk- 

 värdiga, såsom 8trandröret (Arundo arenaria) och det sora 

 vi nu anföra — Strandrågen. 



Detta slägte utmärker sig från korn och hvete genom 

 sitt svepelika 4^^^^'* blomfoder med 2:ne ihopa sittande 

 skaftlösa ax, radvis på axfästet. Strandrågen uppkommer 

 årligen från en varaktig rot, sammansatt af långa grofva 

 luddiga trådar krypande i lösa sanden. Många sidskott 

 gifva flera mer än alnshöga blad, i tum breda, slutande 

 i en slickande spets, platta, täckt Hnrandade, styfva och 

 på undra sidan blåaktiga, hvilka s^miraansätta torfvor af 

 större vidd. Midt ibland dessa uppstiger axbärande strået 

 ofta längre än bladen. Axen äro icke sällan mera än qvar- 

 terslånga, fint hvitluddiga, och blomma något efter mid» 

 sommaren, samt ge tidigt före hösten mogna frön, som 

 likna rågens. 



Ibland de medel man föreslagit mot den ofvannämda 

 flygsanden, är äfven i synnerhet kulturen af strandrågen, 

 som lätt verkstäiies genom höstsådd af de samlade fröna 

 på lämpliga ställen; eller, som kanske är bättre, nedläg- 

 ga axen otröskade. De sig vidt spridande sega rottrådar- 

 ne, samlade i: torfva , binda sanden, och liksom sjelfva gräs- 

 ståndet hindra dess rörlighet. En fläck besådd rasd Strand- 

 råg bär mogen säd i 5:djé och 4:de året, dåden kan skör- 

 das, och i dyr tid äfven som Brödföda användas. Det är 

 Isländarnes Mehir , som de i äldre lider kultiverade. Äf- 

 ven nu bruka desse Öboer strandråg till mjöl och gryn. 

 Man har äfven berömt sjelfva rollerna såsomj nödbröds» 

 ämne, då de| för delta ändamål blifvit likt qvickroten 

 förut ansade. 



Halmen ocli bladen i sitt yngre tillstånd ratas icke af 

 boskapen; äfven fåren sägas förtära dem med begär- 

 lighet. 



Tab. — a. axblomstren. — b. pistill c. frö. — d. axfästet. 



