LOLIUM PERENNE. 



Rekrepe. Repe. Råi^gräs. På Engelska Ryc^rass. Fä 

 Finska : Lust^... 



Axet borstfritc, med platta mångblommiga ömåax. 



Ijinn. Fl. Su. p. oS. Cl. 3- Tbiandria digyn. — LHjehL Sv. Fl. s. 

 54. Kl. 3. Tr EMÄNNiNG AR. -^ J5er^/o.f Tal Ofn Sveuska AiigskOiselQ 1769. 

 — Reu, Fl. CEC. 421' — B-afns liibl. 17- B. 4. h. 



T; 



ill i\i.'ii afdelniDgcn af Gräsen, som äga egentligen ax, 

 och hvilkfls blomster sitta inom särskJlta .svepelika länder, 

 utan skalt , radvis på det gemensanjma lästet (racliisl, bör 

 Repet föras. Dess arter äga ett enblommigt blomfoder, in- 

 om luilket liera platta mångbloninuga småax sitta tillsam- 

 mans åt tvenne sidor, och ej allenast åt en, som på Exin- 

 gen (Cynosurus). 



Renrepet, som DioiÅorides , kanske för dess egenskap 

 att af roten iätt föröka sig, kallade phcenix , ger ifrån en i 

 flera är uthållande, krypande och tradig rot, flera släta, 

 ofta alnshöga strån, nedtill något nedljggande. Diiras le- 

 der, omkring 8 till antalet, äro släta och icke sällan röd- 

 letta. Axfästet blir än Ja till qvarters långt, likasom halft 

 vridit m.ed blommor utan borsr, som deremot finnas hos 

 Därrepet (Lolium temulentum), hvilket utan tvifvel gifvit 

 i England äfven åt detta, namn af Ryegrass, en ordvräng- 

 ning af det franska Ivroye, eller rusgifvande ogräs, h vil- 

 ken egenskap Renrepet icke äger. Åfven det engelska 

 namnet, som man, okunnig om dess rätta ursprung, hTr- 

 ledt ifrån Ptye, råg, har likaså vållat den irringen hos oss, 

 att kalla det Råggräs. 



Det är ibland de fleråriga grässlag, hviikas kultur man 

 mycket rekommenderat, och vexer på allt slags jordmån, 

 i synnerhet der bördig lergrund finnes vid väg?.r och re- 

 nar. Fastän det kfinske icke äger allt det som fordras hos 

 ett ypperligt slag, bör det visserligen icke förkastas. Man 

 har klagat deröfver, att man ofta- fått föga mer än ledful- 

 la strån ; men detta härkommer af ett högländt och torrt 

 läge, då deremot på mindre torr och fetare ängsmark det 

 äfven blir rätt bladrikt; och utländske landibrukare beröm- 

 ma det såsom mycket begärligt och födande för boskapen. 



Efter Ellis anvisning bör det sås om hösten på en kall 

 och leraktig jordmån, der det sedan rotar sig i tjocka torf- 

 yor och uttränger gerna andra arter; äfvea den dernied 



