234: 
TYPHA ÅNGUSTIFOLIA; 
således måste det råknas till Söflika växter (pl:&e Cala- 
marie). 
Tvenne andre arter, som mycket likna denna och 
tjena till samma nytta, äro skilda från den smalbladiga, 
hufvudsakligen genom störleken. Den ena har bredare 
blad, och mera tätt sammansittande ban- och honblomster, 
utgörande såsom ett enda oalbrutit ax samt är större (T. 
latifolia). Den andra, som v. LINNÉ trodde vara artförän- 
dring af denna här beskrifna, är mycket mindre och har 
smalare strå, men tjockare klubblikt blomax (T. minor). 
Af lindrigt torkade blad, som samlas midsommartiden, snos 
rep och band, som bindas om sädeskärfvar och tjena äfven 
till mattor, tapeter och dylikt arbete. Tunnbindare bruka 
denna växt, liksom Insjösäf (n:o 150) att lägga emellan 
fogningarna på käril, för att få dem täta. Sjelfva axet 
kan i hushållen för sin forms skull, nyttjas till åtskilliga 
behof, t. ex att inuti skura djupa och smala kärl; och 
när axen äro rikt med fjun försedda kan det samma med 
handen afstrykas och nyttjas till stoppning i bolster, dynor 
och madrasser. , 
Tab. — fig. a. 3:ne ståndarknappar, som öppna sig 
långs efter på sidorna och ha 2 rum för frömjölet. De 
sakna blomfoder, men ha i stället ett hårstrå, som sitter 
här och der emellan ståndarna. Sällan trälfas strängarne 
åtskilda; de äro merendels hopväxte till en enda. — b. 
en ståndare med 2 knappar. — c. ståndare med en knapp. 
— d. honblomster med fruktämne, som har en liten frö- 
stjelk med fina hår, hvaraf fröfjunet sedan bildas. Stylen 
är enkel, men på sidorna sitta från en till och med 4 
klubblika härstrå, som Prof. Swartz med skäl anser vara 
ofruktsamma ståndare. — e. yttersta spetsen af ett blad. 
Ändarna K= KK ioch Ku FK samtiXK och FStEhanva 
sutit tillsamman. Originalet växte vildt. Till frörednings- 
delarne har Hr. Prof. Swartz benäget meddelat figurerna: 
