242. 
COCHLEARIA ÅAÅRMORACIA, 
PEPPARROTS-ÖRT. På Finska: Piparruuti. 
Örtstjelken är tak. Rotbladen aflånga, i bräd- 
den naggade och med stjelkar försedda; stjelk- 
bladen äro lansettlika, inskurna eller helbräd- 
dade och utan bladstjelkar. 
Linn. Fl. Su. p. 227. Cl. 15. TEtRrRADYN. Siliculose. Lilj. Sv. Fl. & 
271. Kl. 12. Fyr värdviGE, kortskidade. K. Vett. Ak. Handl. 1766. s. 251. 
Murr: App. Med. T. 2. p. 348. Pharm. Raphani rusticam 1, Armoracise 
Radix. 
I Skåne bar Pepparroten funnits vild på åkrar, vid dam: 
mar och fuktiga ställen, i synnerhet vid berg, men plan- 
teras allmänt i trägärdar. Roten är mångårig, hvit och 
lång. Blommorna utspricka i Juni eller Juli, men sätta 
sällan frö. Ortstjelken blir alnshög, bladig och får blom- 
mor, som sitta i qvastform. Rotbladen bli mycket stora, 
äro ådriga och stundom penntaggade. Fröskidan är kort 
och elliptisk, med ganska kort styl, men stort märke på 
pistillen. — Slägtet, hvaraf vi förut anfört en art (n:o 87), 
igenkännes med en hjertlik, svulstig och skroflig fröskida, 
som har tjocka trubbiga fröskal och hyser många frö. Na- 
turliga Örtflocken kallas Fröskidade växter (pl:e siliquose). 
Roten har mycken skärpa, som dock lätt genom kok- 
ning och torkning mildras eller försvinner. Då den för- 
teres rå och färsk, angriper den svalg" och näsa, hvarvid 
tårarna ofta finna ur ögonen; men denna verkan är ej 
långvarig. Utvertes lagd på huden retar den äfven och 
"gör rodnad, hvarföre den blandas i senapsdegar (n:o 83). 
Wiegleb har, i distilleradt pepparrotsvatten, funnit bevis på 
flygtigt lutsalt , som det innehållit; en skarp och starkt 
luktande olja öfvergår äfven vid distillation. De som ha 
svag mage och förtära pepparrot, besväras af uppstigningar 
och andedrägt, som luktar något likt lök; rötter som hysa 
skärpa liksom Pepparrot t. ex, Rättika och Lök, ha sam- 
ma obehagliga egenskap. Såsom nyttig mot skörbjugg är 
Pepparroten i synnerhet känd. Pepparrotsdricka beredes 
af sönderskuren Pepparrot, som på dricka eller öl lemnas 
inågra dar väl täppt; dosis häraf är par spetsglas en eller 
2 gånger om dagen. Vin utspädt med vatten kan älven 
brukas i stället för dricka. Rilven Pepparrot, fuktad med 
ättika, lägges i kokad varm mjölk, som deraf yster sig; 
osten borttages och vasslan nyttjas liksom Pepparrotsdricka 
mot skörbjugg. Vv. LInnÉt berömmer mot tråängbröstighet 
af skörbjuggs-orsak, Pepparrots-sirap, som icke genom 
kokning är tillredd. Roten kokad i mjölk, som dracks i 
