245: 
SANICULA EuUROPAEA, 
EUROPEISK SANIKEL. 
Örtstjelken är rak, icke grenig, och nästan 
utan blad. Rotbladen ha långa stjelkar, äro 
5-delade och med småblad, som äro i ändan 
3-klufna och sågtandade. De små parasoll- 
ställningarne ärv klotfvanige och sakna egna 
blomstjelkar. 
Linn. Fl. Su. p. 85. Cl. 5. PENTANDR. 2:oyn. Lilj. Sv. Fl. s. 115. Kl. 
5. FEMMÄNN. 2:qvinn. Murr. App. Med. Ts 1. p. 207. Pharm. Saniculse 
I. Diapensie Herba. 5 
År Latinska ordet Sanare torde namnet Sanicula böra 
härledas och synes redan deraf växtens fordna anseende 
såsom helande och sårläkande. Den växer i skogarna vid 
Upsala, i Roslagen, på Öland, i Skåne m. m. och blom- 
mar i Juni samt har mångårig rot, som är af många kött- 
aktiga smårötter sammansatt. Örtstjelken är vid pass 
qvarters eller 1 aln hög, fårad och glatt, stundom med 
ett eller annat 3klufyvit blad, som ofta saknar bladstjelk. 
Rotbladen äro glatta med långa stjelkar försedda, djupt 
Sflikiga med vigglika, inskurna och 3klufna samt sågtanda- 
de flikar; emellan sägtänderna äro små hår. Allmänna 
parasollställningen är ojemn med strålar, som ofta äro nå- 
got greniga; de smärre ställningarna ha många blommor 
utan blomstjelkar. Nedersta svepet är mångbladigt och 
penntaggadt; de öfre äro 2bladiga, spetsiga och mest 
helbräddade. De medlersta blommorna sakna pistiller, och 
de yttre ståndare; på de sednare eller honblommorna af- 
falia blombladen tidigt. Man har varit af olika tankar 
om slägtet, till hvilket denna art borde räknas; somlige 
(Crantz) föra den till Cauealis, andre (Seopoli) tll 
Astraatia. Naturliga Örtflocken kallas Parasollväxter 
(Umbeilate pl:x) och slägtet kännes med hopgyttrade nä- 
stan klotlika parasollställningar, inböjda blomblad; frukten 
är taggig af styfva hår med krok på ändan; de medlersta 
blommorna i hvar liten klase äro ofruktsamma eller gall- 
blommor. 
Ortens blad äro bittra, något sammandragande och 
röja tuggade något skarp smak; dessa egenskaper äro tydr 
