204. 
HELVELLA Mitra. 
MössrniK HELVELL. Stenmurkla. På Finska: Kivensiena 
Foten är nästan alldeles slät och inuti ihålig. 
Hatten svartbrun, i början 2-flikig hopklämd, 
lik en Biskopsmössa, blir sedan mångflikig med 
orediga fållar, fastväxt med kanten vid foten. 
Linn. Fl. Su. p. 456. Ol. 24. CayYptocAmM. Fungi. (Elvella Mitra). 
Lilj. Sv. Fl. s. 454. Kl. 16. LönnGIrTe. Svampar. Oederi Flora Dan 
Tab. 116. K. Vete. Ak. Handl. 1785, & 303. (Ad. Afzelius). 
fl anar utmärker sig med en nedböjd och van- 
skapligt flikig hatt. Den här  afritade art förekommer om 
våren och äfven sent om hösten, mest på öppna fält, nära 
granskogar, växande på jorden oftast ensam; dock träffas 
stundom fera tillsamman på ruttnande trädrötter och 
stubbar. Flera olika arter hafva af Botanisterne fått nam- 
net Helvella Mitra. Persoon och Sowerby ha icke sett sam- 
ma art. Men den som v. Linné under detta namn anta- 
git och som finnes hos oss under ofvannämde villkor, va- 
rierar i storlek från 4 till 8 tum hög, med en tjock, trind, 
fjusbrun eller svartbrun fot, som är nästan alldeles slät och 
inuti håligheten fylld med ett hvitt ludd, likt spindelvåf. 
Hatten, som i början är ljusbrun, liknar en Biskopsmössa, 
och är slät, samt öppen i toppen och yttre kanterna, men 
fastväxt vid foten nedtill; blir fåHlad och oredigt skrynklig 
samt mörkare till färgen och nästan svart; hatten är oftast 
inunder fintluden, dock äfven stundom och i synnerhet nyss 
uppväxt, utan ludd. — v. LiNNE anför såsom en afart en 
annan af Hr Demonstr. Dr. Ad. Afzelius kallad Helv. la- 
eunosa , som icke eller är särdeles rar och af mig funnen vid 
Carlberg om hösten; den var mera ljusgrå, hade fårad el- 
ler djupt räfflad fot, med några ihåligheter här och der, 
samt ordentligåre flikig hatt, liknande den nyss uppväxta 
H. Mitra (fig. c.). Hit hör Michelli 6gur 7 tab. 86 uti 
dess Nova Plant. Gen. fol. 1729. 
I Tyskland brukas Stenmurklan eller denne art allmänt 
till mat på samma sätt som murklor och svampar i all- 
mänhet, och kan äfven hos oss dertill användas, ehuru den 
af somliga anses skadlig; men genom kokningen och till- 
