271. 
SAMBUCUS EzurLus. 
DVvERGFLÄDER. Sommarhyll. Mannablod. På Finska: 
PW esitaudin-yrtti. 
Örtstjelken är enkel, upprätt och bladig. Blad- 
skärmarne äro stora , sågtandade och likna 
blad. Blomknippen sitta i toppen och äro 
3 delade. 
Linn. Fl. Su. p. 97. Cl. 5. PENTANDRBIA. 3:gyn. Lilj. Sv. Fl. s. 129s 
Kl. 5. FEMMÄNN. 3:qvinn. Murr. App. Med. T. 4. p: 22: VFoodville Me- 
dical Bot. T. 4. tab. 260. Pharm. Ebuli Gortex int, Folia, Flores, 
Bacce, Semina. 
ins RR RR 
SN bildas under blomfodret , hvilket år liksom 
blomman 5-deladt; bäret hyser oftast 3:ne frö. Genom 
dessa kännemärken utmärka sig Fläderslägtets arter från 
dem, som äro dermed i det artificiela Systemet närmast 
beslägtade. Ifrån Buskaktiga Flädern (n:o 33) skiljer sig 
denna lättast genom sin örtstjelk, som icke är vedaktig 
eller hård. Ehuru dess krypande rot är mångårig, bort- 
vissnar dock om hösten sjelfva örten och nya örtstjelkar 
uppskjuta nästa vår; dessa kunna således icke på den 
korta tiden förhårdna och förvandla fibrerna till ved. Den 
blommar i Juli, och räknas till naturl. örtflocken (pl:e 
Dumose) eller Buskväxter. Örvstjelkarne bli merendels 
alnshöga eller i bördigare jordmån 2-3 gånger längre; de 
äro trinda, fårade och skrofliga. Bladen sitta mot hvar- 
annan, äro penntaggade med ett uddablad, och småbladen 
äro ådriga, sågtandade, oftast med små körtlar vid basen. 
Blomknippets grenar äro åter greniga, håriga och mång- 
blommiga; hvar blomma har sin egen lilla blomstjelk. 
Ståndarknapparne äro röda och 2-flikiga. De svarta mog- 
na bären äro klotformiga. 
Så väl till lukten, hvilken är obehaglig, som till 
medicinska egenskaperna är denna starkare än buskakt. 
Flådern (n:o 33); med hvilken den i öfrigt har mycket 
gemensamt. Fingerstjocka mjuka roten, som är äckligt 
bäsk, har blifvit nyttjad såsom drifvande rnot vattensot 
och i form af dekokt gifvits till par drakmer. Inre barken 
så väl af roten som örtstjelkarna kokad i vatten, kan i 
tillräcklig dosis på fastande mage tagen väcka kräkning , 
