287. 
MELAMPYRUM PRrRATENSE. 
ÄNGs-MeELAMeyYR. Kohvete. Kovall. Mjölkvall. Orragräs. 
Ekört. Holtemiella. Skepling. På Finska: Woi-ruoho. 
Blommorna sitta ensama i vecken af de åt- 
skilda (remota) örtbladens par, men åt en 
sida vettande. Blomkronan tillsluten, men 
läppen utsträckt. 
Linn. F1. Su. p. 214. FI. Lapp. p. 204. Cl. 14. DIDYNAM. angiosp. 
Lilj. Sv. Fl. s. 260. Kl. 11. TvÅvÄLDIGE med täckta frön. Smith Fl. 
Britt. 2. p. 652. 
1 be växt har säkert mindre anspråk än många andra 
till ett rum ibland de vackrare som pryda ängsmarken, 
och kan icke ens täfla med flera af sitt eget slägte, hvilka 
med skäl böra räknas bland Svenska Floras skönheter; 
ickedestomindre torde den förtjena företrädet framför 
dem, då dess nytta betraktas, för hvilken den blifvit tem- 
ligen vidtfräjdad. Den är en ibland de allmännare på 
buskaktiga och något skuggrika ängar, i synnerhet der 
jordmånen är lerblandad. Från en årig rot, som grenar 
sig, uppstiger en slankig örtstam af mer än qvarters höjd 
med motsatta vidt utspårrande grenar. De lansettformiga 
bladen, som vanligen svartna under torkningen, äro mer- 
endels helbräddade, likväl någon gång ned vid basen 
tandade. De sitta mot hvarann , ehuru paren äro sins 
emellan nog åtskilda. I vecken af de öhe, som tillika 
tjena såsom blomskärmar, liksom pinntaggade och ofta 
rödletta, sitta blommorna ensama, men dock parvis åt 
en sida vettande. De visa sig i Juli och Auvgusti. Blom- 
fodret är 4-delt samt blomkronan hvit eller blekgul, men 
något högre färgad i det tillslutna gapet, hvarest den öfre 
läppen synes hårig i kanten, men den nedre rätt utståen- 
de och tretandad, med tvenne upphöjningar i svalget. 
Kapseln blir oval med hvass spets, och två knöliga frön 
i dess tvenne rum, hvilket utgör örtens förnämsta slägt- 
kännemärke. — Blommornas skapnad utmärka lätt deras 
naturliga slägtskap med de så kallade Växter med maske- 
rade-blommor (pl. personate.) 
Ibland de växter som af kor och nötkreatur förtäras, 
är denna utan tvifvel för dem mycket smaklig. Mängden 
