IG SU. Sorex. 
denne undertiden vise sig noget talrigere; en lagttager i Ma- 
langen (indenfor Tromsø) fik 1 Løbet af et Par Høstmaaneder 
i 1905 ialt et Snes Individer fra en Omkreds af nogle faa 
Kilometer. 
Helst vil den kunne træffes paa noget fugtigt Lænde blandt 
raadne Stubber og Rødder; dog vover den sig sjeldnere ud 
paa aabnere Pletter, saaledes som foregaaende Art, og findes 
ulige sjeldnere død paa Marken end denne. 
Ofte tager den Ophold i Udhuse og Kjældere, og kan 
trænge lige op paa Lofter eller under Taget i Lader og gamle 
Huse. Her klatrer den med den største Lethed langs Vægge- 
sprækker og under Tagbordene, og nedover ligesaa behændig 
i skraa Stilling med Hovedet nedad. 
Under Fare klatrer den hurtig og let op til Toppen 
af Lyngstænglerne; har den her vanskeligt for at balancere, 
bliver Halen som en langstrakt Spiral snoet om Stænge- 
len. Under disse Manøvrer er Snudespidsen i ustandselig 
Bevægelse. 
Den er smidig og rask i sine Bevægelser, sætter sig jevnlig 
paa Bagfødderne, og kan gjøre Hop paa et Par Hundrede mm. 
Paa Nysneen løber den ofte (ligesom den almindelige Spids- 
mus) under det øverste tynde Snelag, saa dette løftes over 
dens Ryg op i Overfladen, og den benytter Hullerne i Sneen 
under Kviste og nedfaldne Grene for at komme til og fra 
sine Gange. 
Den er i Bevægelse til enhver Aarstid, og anlægger om 
Høsten som Reservenæring 2 store, sammenstødende Fedt- 
masser paa Skuldrene, omtr. 10 mm. lange, 5 mm. brede. 
Aandsevnerne synes at være svage; kommer i koldt Veir 
og løs Sne et Skispor til at gaa tvers over dens Gange mellem 
Træerne, vil man ofte kort efter finde den død i Sporet, hvor 
den har forvildet sig og er frosset ihjel. 
Den svømmer ikke uvillig i stille Vand, og kaster sig 
hurtig i Vandet for at undgaa Fare. 
Den er bidsk og utæmmelig, bider med Raseri i den Finger, 
man holder til den, og skriger med korte Mellemrum. 
Under Parringstiden er Hunnen seet at blive jaget vildt 
af Hannen; dens Rede vides ikke undersøgt hos os. 
2 — Collett: Norges Pattedyr. 
