Fam. Vespertilionidae. 39 
2. Vespertilio nilssonii, (Keys. & Blas.) 1839. 
Nordisk Flaggermus, 
1839. Vesperugo nilssonii, Keys. & Blas., Wiegm. Arch. f. Naturg,, 
Jahrg. V, B. I, p. 315 (Berlin 1839. 
Syn. FVespertilio kuhlii, Nilss. 1836 mec Natt. 1817. Vespertilio 
borealis, Nilss. 1838 nec Mull. 1776. Vesperugo borealis, Holmgr. 1865, 
et auct. pl. 
Artsm. Totall. 95—109 mm. Underarmen 38—44 mm. Vinge- 
bredden 270—309 mm. 
Brunsort med sort Ansigt; paa Ryg og Isse er Haarspidserne delvis 
graagule og glindsende. Undersiden mørkt graagul. 
Ørelaaget kort, bredest omtrent paa Midten. 
Craniet. Kindtændernes Antal som hos V. murinus; Qverkjævens 
ydre Fortand forholdsvis stor, af samme Høide som Yderspidsen af 
indre Fortand. 
Tandformel: I. å tu SE 
Fra Lindesnæs op til Dalførerne indenfor Tromsø (69 30' N.B.), 
i Regelen talrig; paa Fjeldsiderne høit op i Sæterregionen. 
Vespertilio nilssomii (efter Blasius). 
V. milssomit er idethele en nordisk Form, og er udbredt i 
Europa fra det nordlige Skandinavien ned til Mellem-Tyskland 
(Harz), men mangler i Storbritannien; den gaar mod Øst gjennem 
Nord- og Mellem-Asien over Ural, Himalaya og Altai til Nord- 
China. 
I Sverige hører den, som hos os, til de talrigste af alle Arter; 
i Danmark synes den at være sjelden (enkelte Expl. fundne paa 
Sjælland). 
