Dy SL Vespertilio. 
Den synes at være noget lokal, men er paa flere Steder ikke 
sjelden. Langs Vestkysten er den fundet ved Farsund, ved 
Stavanger, i Hardanger og ved Bergen, men er hidtil ikke paa- 
vist nordenfor denne By (60* 22"), eller i Landets indre Dele. 
Ydre Char. Den mindste af alle vore Arter, med en 
Vingebredde af omkr. 200 mm. Den er let kjendelig fra vore 
øvrige 2? mindre Flaggermus-Arter, Vand-Fl. /Myotis dauben- 
tomii) og Skjæg-Fl. (M. mystacinus), foruden ved sin Tandbyg- 
ning tillige ved sit korte, bredt ovale Ørelaag (tragus), medens 
de to nævnte Arter har dette smalt, lige og tilspidset. 
I Overkjæven findes ? Præmolarer (Underslægten Pipistrel- 
lus, medens Hovedslægten Vespertilio blot har 1). 
Farven er stærkt varierende, oftest ensfarvet mørkt graa- 
brun, men flere af de hos os (ved Bergen) erholdte Individer 
har tilhørt en lyst gulbrun Varietet. 
Levevis. Jager i Regelen i Nærheden af Huse, ved Haver, 
omkring Alleer og Løvskove, ofte nær Vand, men sjeldnere 
over selve Vandspeilet; den undgaar gjerne aabne træløse Stræk- 
ninger, men kan findes flyvende lige ved Byernes ydre Hus- 
rækker. 
Den synes altid at have sit Dagtilhold i Mure og Sprækker 
i Huse eller under Stenhellerne paa Udhusenes Tage, hvor 
Rummet kan være saa trangt, at de maa hvile i liggende 
Stilling. 
Den flyver forholdsvis langsomt, men dog behændig, og 
uregelmæssig i alle Retninger, næsten som en stor Sommer- 
fugl; sjelden hæver den sig ovenfor Midten af Trækronerne, 
men stryger ofte langs Husvæggene eller lavt over Jorden. 
Dens Flyvefelt synes at være forholdsvis lidet. 
Den tiltrækkes, som alle Flaggermus, af hvidt, og kan let 
fanges under Flugten. 
Den er selskabelig, og flere Individer jager gjerne sam- 
tidig; den er tidligflyvende, og sees undertiden, medens det 
endnu er halvlyst om Aftenen. Den gaar sent i Vinterkvarter; 
fra Farsund modtog Chria. Mus. et Expl., fanget 12te Okt. 
(1908). 
