41 SL. Myotis. 
1. Myotis daubentonii, (Leisl.) 1819. 
Vand-Flaggermus. 
1819. PFespertilio daubentonii, Leisl. Manuscr., Kuhl, Deutsch. 
Flederm. Neue Ann. Wetterau. Gesellsceh. Naturk. B. I, p. 195 (Frankf. 
a. M. 1819). 
Artsm. ”Totall. S6—95 mm. Underarmen 36—39 mm. Vinge- 
bredden 240—270 mm. 
Rødligbrun, Undersiden graahvid. 
Ørene korte; fremadrettede naar de ikke udenfor Snudespidsen. 
Fødderne kraftige: Sporen lang, og naar mere end halvveis til 
Halespidsen. — Vingernes Flyvehud naar Grunden af Iste Taa (ligesaa 
hos de to øvrige norske Arter). 
Halehuden med utydelige og uregelmæssige Tverbaand. 
p 
Få 0 6 P v 
Craniet. XKindtænderne ;, saaledes 3 øvre. 5 nedre Præmolarer 
(2den, 5die og de). 
Afsatsen paa nedre Hjørnetands Forkant er af samme Høide som 
Spidsen af nærmeste Fortand (ligesaa hos de 2 øvrige indenlandske Arter). 
I de lavere Egne talrig idetmindste op til Egnene omkring Mjøsen 
og Østerdalen: langs Vestkysten op til Bergen (62* N.B.). 
Myotis daubentonii (efter Blasius). 
M. daubentonii forekommer over en stor Del af Europa og 
Asien, fra de britiske Øer i Vest til Altai-Bjergene og Tenasserim 
i Mellem-Asien og mod Syd til Sicilien og Sardinien. 
I Sverige er den talrig, som hos os, og gaar mod Nord op 
til Gestrikland og Dalarne; i Danmark forekommer den saavel 
paa Øerne som i Jylland. 
