Fam. Leporidae. 62 
som blev indsendt til Chria.-Museet, var en ægte Albino, helt 
hvid, med røde Øine; Ørenes Spidser var ligeledes hvide. 
Fremmede Stammer indførte. 1. Fra Gottland blev i 
1899 en Del Individer indførte til Hankø i Christianiafjorden, 
hvor tidligere fandtes en Del norske, og hvor senere (i 1904) 
tillige indførtes en Stamme Lepus europaeus. Hybrider mellem 
disse Former angives at være fremkomne. 
2. Fra Færøerne indførtes ligeledes i Dec. 1907 og i 
Jan. 1908 nogle faa Individer til Bergen, hvor de løslodes i Om- 
egnen. (Færø-Stammen var fra Norge.) 
Levevis. Haren har sit Tilhold i saagodtsom alt Slags 
Lænde; den er talrig blandt Marehalmen paa Jæderens Sand- 
strand saavelsom i Høifjeldets Stenurer, og den mangler hverken 
paa det aabne Lavland eller i den tætteste Skovbestand. 
Især forekommer den hos os i Skovpartier, hvor solbelyste 
og kratbevoksede Høider afveksler med frodig Granskov og en 
Q 
og anden Myr, og med smaa opdyrkede og beboede Pladse 
iblandt. 
Den foretrækker idethele Skoven for Agerlandet, og er 
sjeldnere i de større Myrlandskaber og i ublandet Furuskov. 
Paa Fjeldene har den gjerne Tilhold i Birkeregionen, og 
ovenfor denne i Nærheden af spredte Stenurer eller i bratte 
Lier mod Syd, hvor der er Dækning af Vidjer. Herfra søger 
en Del om Vinteren nedover mod Skovbeltet, medens den om 
Sommeren kan streife helt op i Sneregionen; saaledes er den 
flere Gange truffet paa Dovre i en Høide af omkr. 1880 
Meter o. H. 
Den er lidet selskabelig, og træffes i Regelen blot enkelt 
eller parvis. Ved det spirende Græs om Vaaren kan dog flere 
Individer, lige indtil et halvt Snes, mødes og græsse sammen, 
men kommer de hinanden for nær, opstaar straks Uenighed. 
Om Sommeren ligger Haren gjerne det meste af Dagen 
i Ro under en Busk eller et Træ, mellem store Stene, eller 
blandt Affald efter Hugsten, i Regelen saavidt aabent, at den 
kan have fri Udsigt; den hviler her med alle Fødder under 
sig, ligesom færdig til Sprang. 
arr 
