65 SL Lepus. 
tiden. Nødskriget er ynkeligt, og ligner et Barns Graad; 
Parringsskriget, som kau høres langt, lyder som hu-hu-hu. 
Naar den pludselig bliver opjaget, kan den udstøde en hvæ- 
sende Lyd. 
Føde. Om Vaaren søger den, som ovenfor nævnt, det 
spirende Græs (Groen) paa Enge eller Sætervolde, og flytter 
efterhaanden høiere, eftersom dette udvikles. 
Om Sommeren tager den al Slags Græs, unge Løvskud 
og Blade (især af Asp); paa Engene vælger den helst Kløveren. 
Den gaar ofte ud i Agerlandet og fortærer Spirer og Aks, især 
af Havre, men ogsaa af Rug og Byg, ligesom den besøger Erte- 
agrene. 
Om Høsten tager den delvis Bær, især Blaabær og Molter, 
og deres Blade. 
Ofte graver den om Vinteren Sneen tilside paa Græsvolde 
og paa Myrer med Stargræs, eller paa Agre for at naa Vinter- 
rugen; ligeledes opsamler den flittig det Hø, som er spildt langs 
Veiene i Skoven eller efter Kløvningen paa Fjeldet. Om Vin- 
teren er iøvrigt dens Yndlingsføde Bark af Asp (Populus tremula) 
og af Sølje, tildels ogsaa af Rogn, og hovedsagelig af fældede 
Grene eller Ungtræer, medens den sjeldnere angriber Træer paa 
Roden; undertiden gnaver den ogsaa paa Furuen for at naa Bast- 
laget. Desuden fortærer den paa denne Aarstid de første Aars- 
skud (og Rakler) af Birk, Rogn og andre Løvtræer. Paa Steder, 
hvor Vindfald eller fældede Asper er rigelig tilstede, kan Harerne 
holde sig i Nærheden næsten hele Vinteren igjennem. 
81 strenge Vintre kan den afklippe de unge Birketræer 
jevnt med Sneen. Dette indtræffer oftest i de nordlige Lands- 
dele; i Alten afbed den (under et Yngleaar 1887—88) paa 
samme Maade Ungfuruernes Toppe (Hagem. 1889). 
Exkrementerne lægges oftest enkeltvis; hvert er en cirkel- 
rund, lysebrun, noget fladtrykt Bolle, der hos voksne er omkr. 
19 mm. i Tversnit, og omkr. 12 mm. høi. De kastes helst 
om Morgenen efter endt Maaltid, før den lægger sig i Dagleiet. 
Haren drikker sjelden; dog kan dette undertiden iagt- 
tages. 
5 — Collett: Norges Pattedyr. 
