Fam. Sicistidae. 74 
som Skoven strakte sig, undertiden ogsaa paa selve Plateauerne 
indenfor Fjeldranden, hvor der fandtes Ur og Krat af Dvergbirk 
og Vidjer. Her løb de om paa de aabne Sletter, bevoksede med 
Blaabær- eller Tyttebær-Lyng, Krækling eller kort Græs. 
Høiest af alle boede et Expl., fundet 7de Sept. 1909 lige 
under Lyngkampen i Øierfjeldene, paa Grændsen af Østerdalen, 
hvor Høiden var 1030 Meter (omkr. 3300 Fod). Dette Individ 
havde Tilhold i en Skraaning mod Syd blandt Dvergbirk-Krat 
og Ur, hvorimellem der hist og her fandtes smaa Græspletter, 
bevoksede væsentlig med Nardus, Vidjer og en og anden for- 
krøblet Birk. 
Lavest er Individer fundne i Grindalen i Rennebo, hvor 
Høiden er omtr. 350 Meter, og Dalbunden endnu skovbevokset 
med Birk, Ener og Furu, og med gode Engmarker. 
Det sydligste af alle Individer blev, som ovenfor nævnt, 
fanget ved Vangsmjøsen under Indhøstningen af en Bygager 
(30te Sept. 1909). Her ligger Lokaliteten i en Høide af 460 
Meter (omkr. 1460 Fod), men i umiddelbar Nærhed af sne- 
klædte Fjelde, Jotunheimen i Nord, Filefjeld i Vest og Hal 
lingdalsfjeldene 1 Syd. 
Dette Exemplar havde Tilhold under en Kornstør i Selskab 
med en Markmus (sandsynligvis JMierotus agrestis) og en Spids- 
mus (Sorer araneus), der alle sprang frem, da et Kornbaand 
blev løftet fra Marken. Ageren laa mellem 2? smaa Bække, i 
blot omtr. 100 Meters Afstand fra Husene, og skraanede op 
mod et Birkekrat med smaa Fjeldhamre og enkelte større 
Birketræer. 
Qgsaa ved Domaas paa Dovre og paa flere andre Steder 
er Individer fundne i Agrene eller i Agerkanterne. 
Levevis. Alle Exemplarer har været fangede i Sommer- 
maanederne, fra Tiden ved St. Hans (25de Juni) til Udgangen 
af September. De har i Regelen været fundne enkeltvis, eller 
nogle faa sammen. 
Om Dagen holder den sig gjerne skjult i sine Huller, 
hvor den ligger sammenrullet som i Dvale, med lukkede Øine, 
undertiden hvilende paa Ryggen og med Halen bøiet som en 
Bue rundt Legemet; i Skumringen kommer den frem for at 
