89 SL. Euotomys. 
2. Euotomys rutilus, (Pall.) 1778. 
Rødmus. 
1778. Mus rutilus, Pall. Nov. Spec. Quadr. Glir. Ord., p. 246, PI. 
14, B (Erlang. 1778). 
Syn. Arvicola rutilus, Sundev. 1842. Lemmus rutilus, Nilss. 
1847. Hypudaeus rutilus, Holmgr. 186. Evotomys rutilus, Coues 
1874. 
Artsm. Totall. 130—139 mm. (heraf Halens L. 30—32 mm.). 
Craniets L. indtil 25 mm. 
Oversiden lyst rødbrun; Hovedets og Kroppens Sider urent graagule, 
Undersiden hvidgraa, undertiden med rødgult Anstrøg. 
Halen kort og tyk, temmelig tæthaaret, ubetydelig længere end 
Hovedet; dens Qverside graabrun, Undersiden rødgul. 
Craniet. Interorbitalrummet bredt, omtrent lig Kindtand-Rækkens 
L. indtil 2den Vinkel af bagerste Kindtand (M3). Interparietalbenet 
tilspidset til Siderne. 
Kimdtand-Rækken kort, lidt kortere end L. af Foramina incsiva; 
Tænderne særdeles spinkle, iøvrigt omtrent som hos E. glareolus. 
I Overkjæven har bagerste Kindtand (M?) 3, sjelden 4 ydre 
Vinkler, og i Regelen 4 indre Vinkler; i Underkjæven har forreste Kind- 
tand (M1) 4 ydre, og 4 (undertiden 5) indre Vinkler. 
Finmarken fra Varangerfjorden til Alten og Maalselvdalen inden- 
for Tromsø (71 ”—69* N. B.). 
E. rutilus er en arktisk Art med en næsten cireumpolær Ud- 
bredelse i Nord-Europa, Sibirien og Nord-Amerika. 
I Nord-Europa bebor den Finmarken, svensk og finsk Lapp- 
marken og Nord-Rusland; i Nord-Sibirien er den fundet paa mange 
Lokaliteter lige hen mod Beringshavet, og i Nord-Amerika er den 
(som forskjellige Underarter) udbredt fra Alaska til Canada. 
I Sverige forekommer den i Lappmarkerne (Karesuando og 
Muonioniska). 
Udbredelse.  Rødmusen, som har været fundet i Varanger- 
fjorden og Tanadalen allerede i 40-Aarene af forrige Aarhun- 
drede (af Naturforskeren Nordvi), er udbredt i alle lyng- og 
skovbevoksede Dele af Finmarken og Distrikterne indenfor 
Tromsø. 
