Fam. Muridae. 96 
9 
3. Euotomys rufocanus, (Sundev.) 1846. 
Graaside-Mus. 
1846. Hypudaeus rufocanus, Sundev. Ofv. Kgl. Vetensk. Akad. 
Förh. 1846, p. 122 (Stockh. 1847). 
Syn. Lemmus rufocanus, Nilss. 1847. Arvicola rufocanus, 
Lilljeb. 1874. Evotomys rufocanus, Bail. 1897. Craseomys rufo- 
canus, Mill. 1900. 
Artsm. Totall. indtil 160—170 mm. eller mere (heraf Halens 
L. 30—-36 mm. eller mere).  Craniets L. 28-—29 mm. 
Oversiden rødbrun med talrige sortspidsede Stikkelhaar; Hovedets 
og Kroppens Sider askegraa. Undersiden blygraa, undertiden med gul- 
rødt Anstrøg. 
Halen kort og tynd, omtrent af Hovedets Længde; dens OQverside 
mørkbrun, Undersiden hvidgraa (undertiden rødlig graa). 
Craniet. —Interorbitalrummet noget indknebet, i Regelen omtrent 
lig Kindtand-Rækkens L. indtil 2den Vinkel af mellemste Kindtand (M?). 
Interparietalbenet er paa Siderne skraat afskaaret og nedtil tilspidset. 
Kindtand-Rækken betydelig længere end L. af Foramina incisiva; 
Tænderne forholdsvis kraftige. Tandvinklerne (hos ældre) noget af- 
rundede. 
I Overkjæven har bagerste Kindtand (M?) 3 ydre, og 3 indre 
Vinkler; i Underkjæven har forreste Kindtand (M7) 4 ydre, og 5 
(undertiden blot 4) indre Vinkler. 
Underkjæven er (hos ældre) lidt udvidet omkring Roden af bagerste 
Kindtand. 
I Finmarken og Tromsø Amier talrig ned til Saltdalen: noget 
sparsommere mod Syd gjennem Helgeland ned til Trondhjemsfjorden. 
Desuden sporadisk fundet i Østerdalen og Hardanger (62”——60> N. B.). 
E. rufocanus er, ligesom E. rutilus, en østlig-arktisk Art, der 
forekommer typisk i Nord-Rusland, Finland, svensk Lappmarken 
og Norge. 
I Sverige er den (under et Yngleaar, 1895) fundet saa langt 
mod Syd som i Ångermanland. 
I Sibirien er den repræsenteret ved en Underart (Æ. rufocanus 
kamtschaticus, Radde 1862), samt ved en anden nærstaaende Form 
eller Art, M. latastei, Allen 1908. 
