Fam. Muridae. 98 
I Hardanger var Aaret 1894 et Yngle-Aar for LE. glareolus 
og M. agrestis; blandt en Del Expl., indsendte til Bergens Mus. 
fra Gaarden Vivelien (i Okt. 1894 og i Jan. 1895), fandtes 
ogsaa enkelte £. rufocanus. 
Østerdalen og Hardanger er de sydligste Lokaliteter, hvor 
denne Art er paavist i Skandinavien (60* 30” N. B.). 
Den norske Stamme er typisk, overensstemmende med 
Typ-Exemplarer, beskrevne fra Svensk Lappmarken i 1846. 
Individerne fra Syd-Norge (Hardanger)* har ikke i Farvetegning 
eller Tandbygning afveget fra de finmarkske. 
Ydre Char. Fra vore andre Microter er Graaside-Musen 
kjendelig ved den klare askegraa Farve over Hovedets og 
Legemets Sider, der er vel begrændset mod Baghovedets og 
Ryggens rødbrune Farve; desuden ved den korte Hale, der er 
svagere behaaret end hos E. rutilus, skjønt Endepenselen kan 
være temmelig lang. Halens Underside er oftest hvideraa 
(hos E. rutilus rødgul. Paa Steder, hvor den (i de nordlige 
Landsdele) deler Opholdssted med Rødmusen (LE. rutilus), er 
den af Befolkningen vel kjendt fra denne Art ved sine graa 
Sider og sin betydeligere Størrelse. 
Craniet og Tænderne er hos LE. rufocamus af en noget 
kraftigere Bygning end hos de 2 øvrige Arter af denne Slæogt, 
ligesom bagre Kindtands Fæste i Underkjæven er (hos ældre 
Individer) noget kapselformig udvidet, som hos enkelte Arter 
af Slægten Microtus. Paa Grund af denne FEiendommelighed 
er for denne Art oprettet en egen Underslægt, Craseomys, Mill. 
1900. 
Størrelse. Graaside-Musen er den største og grovest byg- 
gede af vore rødryggede Arter. Udvoksede Individer har en 
Totall. af 160—170 mm. (heraf Halen 30—356 mm. eller mere); 
Craniets L. 23—295 mm. 
Hos et Par endnu større Individer, fangede i Porsanger 
24de Juni 1907, var Totall. hos en Han endog 182 mm. (Halen 
36 mm.), hos en Hun 164 mm. (Halen 38 mm.). 
" Expl. herfra opbevares i Chria. Mus. og i Berg. Mus. 
