Fam. Muridae. 100 
Ungerne er som halvvoksne farvede omtrent som de ældre. 
Hos et Kuld Unger, fangede (sammen med Moderen) i Pasvig- 
dalen i Syd-Varanger 27de Juli 1910 (Totall. af de mindste 
70 mm., hvoraf Halens L. 10 mm.), var Ryggen næsten lige- 
saa rustrød som Moderens. 
Noget større Unger bliver efterhaanden mere graabrune, 
og den rustbrune Farve mindre fremtrædende. I denne Dragt 
kan de ligne tilsvarende Unger af LE. rutilus (der ligeledes, som 
ovenfor nævnt, som smaa er farvede omtrent som de gamle), 
men Undersiden er mere eller mindre blygraa (hos LE. rutilus 
blegt røderaa). 
Levevis. Graaside-Musen har især sit Tilhold paa tør 
Skovbund blandt Birk eller Furu, helst hvor Marken er dækket 
af grov Krækling, Phyllodoce caerulea, Vaccinier og andre Lyng- 
vækster; her graver den Huller og Gange i Lyngteppet 1 alle 
Retninger, og ind under Stene og Trærødder. Mange tager 
Ophold blandt de smaa Stenras, der samler sig under de bratte 
Fjeldsider, og hvor den har Smuthuller og Næring i Overflod, 
ligesom ofte store Kolonier findes bosatte i Lyngmarken ved 
Bredderne af Elve og Indsøer; mange har ogsaa sit Tilhold 
under de Hø- eller Løvstakker, som Finnerne indretter paa de 
smaa Engslaatter inde i Skoven. 
I det yderste Norden, saasom paa Magerøen eller paa 
andre af Finmarkens træløse Øer og Fjeldvidder, bebor den 
det helt aabne Lænde, naar der blot findes Kræklinglyng, og 
her kan Jorden i visse Aar være milevidt gjennemhullet af 
deres Gange. 
Som de andre Arter er den 1 visse Aar talrigere end i 
andre, og kan undertiden optræde i Masser. Som saadanne 
Aar, hvori den i Finmarken har været særlig talrig, enten 
over større Dele eller mere lokalt, kan nævnes 1872, 1876, 
1880, 1887, 1904 og 1907; i de fleste af disse Aar var der 
samtidig Overproduktion enten af Lemæn eller af andre Smaa- 
Gnavere. 
I Regelen holder den sig skjult om Dagen, og kommer 
først frem i Skumringen; men den viser sig (under normale 
Aar) sjelden langt udenfor sine Huller. Naar den mærker, 
