Fam. Mwridae. 106 
M. amphibius udviser betydelige Variationer i Farvetegning, 
Størrelse og i Halens relative Længde; allerede af Linné blev den 
beskrevet under 3 forskjellige Navne (M. terrestris, 1758, M. am- 
phibius, 1758, og M. paludosus, 1767). 
Arten har en vid Udbredelse over næsten hele Europa (er 
ukjendt i Irland); i Asien forekommer den i Palæstina, Lille-Asien, 
Persien og over hele Nord-Asien nord for Himalaya til Ob, Kamt- 
schatka og Amur-Landene. Den er, væsentlig i de senere Aar, 
splittet i en lang Række (næsten et Dusin) «Arter» eller Under- 
arter. 
I Sverige og Danmark er den almindelig i alle Landsdele. 
Udbredelse.  Jordrotten (Vond eller «Muldvarp») er ud- 
bredt paa græsbundne Steder eller i Agerland over hele Lan- 
det lige op til Varangerfjorden. 
Langs Vestkysten kan den forekomme lige ud i den ydre 
Skjærgaard og mange Mile tilhavs; saaledes er den i Helge- 
land (og paa mange andre Steder paa Kysten) talrig lige 
ud paa de yderste Holmer, hvor der blot findes Jordsmon nok 
til at skjule den. I de nordlige Landsdele er den dog noget 
sparsommere, og kan mangle paa flere af Øerne. 
I Finmarken findes den i alle større Dalfører, er saaledes 
talrig i Pasvigdalen, og enkeltvis fundet endnu ved Næsseby 
ved Varangerfjorden, og i Porsanger saa langt mod Nord som 
Fastlandet strækker sig. Paa Magerøen synes den ikke at 
forekomme. 
I de sydlige Egne gaar den saa langt op paa Fjeldsiderne, 
som der findes dyrket Jord, og er hyppig paa de fleste Sæter- 
volde. 
I visse Aar foregaar en forøget Produktion af Individer 
(i Regelen samtidig hos andre Microter eller hos Lemmus); dog 
er denne Overproduktion oftest temmelig lokal, og har ikke 
hos os havt nogen større Betydning. 
Den norske Stamme. Mellem Individerne fra de sydlige 
Landsdele og fra Pasvigdalen i Finmarken findes ingen kon- 
stant Forskjel i Farvetegning eller Legemsbygning. Størrelsen 
er varierende, og usædvanlig store Individer kan forekomme i 
Christiansand Stift saavelsom i Finmarken. Alle hidtil af 
ETEN 
