He Sl. Microtus. 
Talrige Jordfund i Tyskland (og enkelte i Syd-Sverige og 
England) udviser, at Arten her er en Relict fra den postglaciale 
Steppe- og Skovfauna. 
I NSibirien og Vest-Rusland er M. ratticeps udbredt over et 
stort Omraade, hvis Grændser endnu ikke lader sig sikkert fast- 
sætte. Her forekommer ligeledes flere nærbeslægtede eller med 
vor Art identiske Former, saasom M. fortis, Biichn. 1889, og 
M. oeconomus, (Pall.) 1778. 
Udbredelse.  Fjeldrotten er i Norge udbredt over to sand- 
synligvis helt adskilte Arealer, nemlig i Finmarken og i de 
sydlige Fjeldegne op til henimod Trondhjemsfjorden. Fra hele 
den mellemliggende Strækning er den endnu ikke med fuld 
Sikkerhed paavist, ligesom den synes at mangle paa de sydlige 
Lavlande og langs Vestkysten. 
Denne Udbredelse skyldes, som ovenfor nævnt, to for- 
skjellige Indvandringslinjer, en nordøstlig over Nord-Rusland, 
finsk og svensk Lappmarken, og en sydlig over Østersø- 
Landene og Syd-Sverige. Den sydlige Gren er paa mange 
Steder uddød i Europa. 
Hvor den findes hos os, er den i Regelen talrig, og den 
kan, som andre Smaa-Gnavere, i visse Aar optræde i større 
Antal end i andre. 
I. Den nordlige Stamme. I Finmarken er Arten talrig 
fra den russiske og finske Grændse til Alten i Vest- Finmarken. 
Chria. Mus. eier Rækker af Expl. fra Pasvig-Dalen, fra Pors- 
anger (ud til Børselv og Kistrand) og fra Alten (fra Karasjok 
ud til Komagfjord). 
2. Den sydlige Stamme. I Landets sydlige Dele fore- 
kommer Fjeldrotten væsentlig i Sæterregionen med de til- 
stødende høiereliggende Dalfører og græsklædte Plateauer, og 
den kan her være overordentlig talrig. Den er her udbredt 
over 3 næsten parallele Fjeldkomplekser, nemlig: 
a) Fra Hardangervidden i Syd og over Hallingdals- og 
Valdersfjeldene op til Jotunheimen; 
b) Fra Mjøsegnene op gjennem Gudbrandsdalen og over 
Dovre idetmindste til Opdal; 
ce) I Østerdalen fra Foldalen af og op over Kvikneskogen 
mod Guldalen. 
8 — Collett: Norges Pattedyr. 
