11 SI. Microtus. 
Vinterdragten er glindsende og blød, og Farven noget 
stærkere rustgul end om Sommeren, idet Dækhaarene, som nu 
er lange og tætte, har lange rustfarvede Spidser, medens de 
sorte Børstehaar er mindre synlige. 
Næsten nyfødte Unger, Legems-L. 172 Tomme, Totall. (ud- 
strakt) 50 mm.; heraf Halens L. 10 mm. Haarbeklædningen 
yderst tynd; Huden rynket; endnu væsentlig kjødfarvede. 
Smaa Unger, Legems-L. 1%1 Tomme, Totall. (udstrakt) 65 
mm.; heraf Halens L. 12 mm. Tynd Haarbeklædning; Oversiden 
lyst graabrun (Huden gjennemskinnende), Undersiden lyst kjød- 
farvet. Fortænderne i Frembrud; Øine og Øren endnu lukkede. 
Smaa Unger, Legems-L. 2 Tommer, Totall. (udstrakt) 85 mm.; 
heraf Halens L. 18 mm. Næsten fuld Haarbeklædning, Farven 
oventil graabrun, Kindtænderne endnu dækkede af en blød 
Hud. Øine og Øren aabne. 
Unger. 'Totall. 95 mm.; heraf Halens L. 23 mm. Haar- 
klædningen fuld, og farvet næsten som hos de gamle. Alle 
Tænder fremkomne (M 3 i Frembrud). 
Farve-Variationer. En Albino er indsendt til Chria. Mus. 
fra Karasjok i 1872; en halvvoksen Unge, blegt rødgul, fandtes 
(af Forf.) ved Hjerkin paa Dovre 17de Aug. 1895. 
Levevis. Denne Art er talrig i de fleste af Landets syd- 
lige Fjeldegne paa græsklædte Steder i Skovbeltets øvre Dele, 
og mangler neppe paa mange NSæterløkker elier Fjeldgaarde 
over hele Gudbrandsdalen og de øvre Dele af Valders, Halling- 
dal og Østerdalen. Under almindelige Aar er den idethele 
mindre mærkbar; men i andre kan Antallet være ganske be- 
tydeligt, og den kan herunder anrette Skade paa Græsvæksten. 
I Finmarken bebor den det tilsvarende Lænde lige ned 
til Havets Niveau. 
Som andre Smaa-Gnavere er den i visse Aar talrigere end 
i andre. I de senere Aar har dette indtruffet i de sydlige 
Fjeldegne i 1863, 1872, 1876, 1891, 1895 og 1909 (i alle disse 
Aar tillige Masseforøgelse af L. lemmus). 
I Finmarken var den særlig talrig i 1876 (ligesom L. lem- 
mus og E. rufocanus); fremdeles i 1883, 1890 og i 1902 (sidste 
