191 SÅ. Microtus. 
Sandsynligvis bliver 3—+4 Kuld fødte aarlig; det Iste Kuld, 
født i Mai, kan føde 1—2 Kuld samme Sommer, det sidste i 
September. 
Ungernes Antal er 5—6, ikke sjelden 7—8, undertiden 
indtil 10. Unghunner (af Aarets første Kuld) har blot 5—4, 
sjelden 5 Unger. 
Under et af de Aar, hvori de optraadte i større Antal 
end sædvanligt, i August 1891, undersøgte Forf. i nogle Dage 
paa en enkelt Lokalitet i Gausdalsfjeldene omkr. 100 Individer 
af denne Art, samt omkr. 25 beboede Reder. De undersøgte 
Individer bestod paa dette Tidspunkt af: 
a. En Del gamle (Stam-)Individer fra foregaaende Aar. 
b. Mange voksne Unger af Aarets første Kuld. 
c. Hovedmassen var større eller mindre Ungdyr af 2det og 
ddie Kuld. 
d. Mange nyfødte og ufødte Unger af +de (Høst)kuld, og af 
Aarsungernes nye Kuld. 
Stam-Individerne var paa denne Tid stærkt aftagne i Antal, 
mange fandtes døde, og alle angrebne af Udslet. 
Ungerne af Aarets første Kuld havde naaet omtrent de 
gamles Størrelse; næsten alle var drægtige, eller havde allerede 
født. En af disse Aars-Unger havde (24de August) Melk i 
Patterne, og saaledes Unger at forsørge, men var samtidig 
drægtig med smaa Fostre (saaledes 2det Kuld af den nye Ge- 
neration). 
I 1895, samtidig med en stor Lemæn-Forøgelse, indtraf 
atter en Overproduktion over hele Gudbrandsdalens Fjeldtrakter. 
Allerede 24de August havde de første Aarskuld sit første Kuld 
Unger at opdrage, og var samtidig drægtige med sit 2det Kuld, 
ligesom nye Reder kunde findes under Bygning endnu i Slut- 
ningen af denne Maaned. 
I 1909 var et lignende gunstigt Aar i Gudbrandsdals- 
fjeldene (samtidig et Lemæn-Aar); men i 1910 var Hoved- 
massen atter uddød, ligesom af Lemænerne. 
Ungerne har Tilhold i Rederne, indtil de er omtrent halv- 
voksne, men foretager jevnlig mindre Udflugter udenfor dette, 
og den hele Familie kan da træffes spredt i dettes Nærhed. 
