ip) SL. Myopus. 
at de indre Næseaabninger er blottede lige fra Begyndelsen af 
M? (hos L. lemmus blot fra 2den Oval af M?*). Foramina 
palatina (midt i Palatin-Suturen) ligger derfor hos denne Art 
indenfor forreste eller mellemste Oval af M* (hos L. lemmus 
indenfor bagerste Oval). 
Tandrækken er hos M. schisticolor forholdsvis lang og 
kraftig, og Længden er lig, eller undertiden større end dens 
Afstand fra Fortænderne (diastema). 'Tændernes Bygning er 
derimod næsten ganske som hos L. lemmus; dog har bagerste 
Oval paa JM” ingen (eller en ganske rudimentær) Flig bagtil 
(L. lemmus har paa denne Oval en tydelig Flig). 
Størrelse. Skov-Lemænen er noget mindre end en almindelig 
Markmus, og neppe halvt saa stor som dens Frænde Lemænen. 
Om Høsten, eller paa den Aarstid, da de oftest træffes, 
er fuldt udvoksede Individer sjeldne; det største hidtil maalte 
Expl., en Hun, havde en Totall. af 115 mm. (Sørkedalen 28de 
Aug. 1902). 
Patterne er 8, nemlig 2 Par paa Brystet, 2 Par mellem 
Bagfødderne. 
Farven er næsten ens til alle Aarstider, og hos begge Kjøn; 
i Vinterdragten er Haarene længere end om Sommeren, og har 
længere graahvide Haarspidser. 
Smaa Unger (omtr. 14 Dage gamle). Totall. omtr. 58 mm. 
Haarklædningen er tæt og komplet, Farvetegningen næsten som 
hos de ældre; dog er Hovedet og Siderne lysere graa, idet de 
hvide Haarspidser er forholdsvis lange; den rustrøde Plet over 
Lænden er tydelig. Tænderne er udviklede (V. Aker Slte juli 
1892). 
Levevis.  Skov-Lemænen er charakteristisk for og knyttet 
til Nord-Europas Granskove (Picea excelsa). 
Paa Grund af dens skjulte Levemaade i de store Skove, 
og det under normale Aar tilsyneladende ringe Individ-Antal, 
er dens Liv og Væsen endnu lidet kjendt, og den vil udenfor 
visse saakaldte Yngleaar blot kunne træffes tilfældigt. 
Men i enkelte Aar kan Individ-Antallet være noget større. 
I Regelen indtræffer dette samtidig med Lemænernes eller 
andre Smaa-Gnaveres Yngleaar; den kan da vise sig forholdsvis 
