Fam. Muridae. 134 
talrig udover Sommeren og Høsten, undertiden ogsaa det 
næste Aar, men forsvinder derefter atter tilsyneladende sporløst. 
I 1883 (og tildels endnu i 1884) var den saaledes ganske 
talrig i Christiania Omegn, i Urskog, Hurdalen, Eidsvold og 
op over Hedemarken. 
1888 var atter et mindre Yngleaar i Skovegnene sønden- 
for Mjøsen. 
1891 var Yngleaar i Christiania-Egnen, i Skovtrakterne 
over Ringerike op til Valders, og omkring Randsfjorden. Endnu 
i 1892 var den talrig i de samme Egne (samtidig Yngleaar 
for L. lemmus og flere Mieroter). 
1894 og 1895 var udprægede Yngleaar i Trysil-Egnen. 
Den iagttoges disse Aar talrig saavel her, som især i flere 
Distrikter af Mellem-Sverige, saasom i Wermland, Dalarne, 
og de tilgrændsende Egne; dens Antal gik paa flere Steder op 
i Tusinder, og den anrettede her mærkbar Skade (Forsell 1896). 
Senere kjendes intet egentligt Yngleaar for denne Art. 
I 1902 og 1906 blev den dog atter iagttaget i mindre Antal 
hist og her i Skoytrakterne ovenfor Christiania og omkring 
Randsfjorden. 
Skov-Lemænen har sit Tilhold i gammel Granskov, bvor 
Mosen breder sig frodig mellem Vindfald og Ur. Her har 
den sine Gange i Mosdækket under Rødder og nedfaldne Træ- 
stammer. 
Under Yngleaarene foretager den korte Udvandringer fra 
Skovenes Yderkanter, og kan herunder tildels træffes, hvor 
Naaleskoven er noget opblandet med Løvskov, især af Birk og 
Asp, eller endog, som helt vildfarende, i de nærmeste Agre 
eller Enge. Disse Udvandringer har dog ikke hos os strakt 
sig langt udepfor dens egentlige Hjem. 
Under disse Vandringer er den i Bevægelse i Tusmørket 
eller om Natten; den vandrer ikke i Flokke, men hvert Individ 
for sig med korte Mellemrum; de fleste trækker i samme Ret- 
ning, og følger gjerne Stierne i Skoven eller Sænkningerne 
mellem Aaserne. 
Udvandringen pleier at begynde om Sommeren, og fort- 
sættes til langt ud i Oktober; de fleste af disse Vandre-Indi- 
vider. er de næsten voksne Unger af Aarets Kuld. 
