139 SL Lemnuus. 
vis, naar Græsset spirer om Vaaren, hvorefter de døde Legemer 
forpester Luften og spreder Sygdom blandt Befolkningen (Ar- 
gent. 1532). 
Zieglers Beretning er gjentaget af Olaus Magnus i hans 
store Værk om Nord-Europas Folk, trykt i Rom 1555, uden 
at noget nyt vedføies. 
Dernæst er den atter omtalt (af en unavngiven Forf.) i 
en Afhandling, trykt i Hamburg 1579. Heri berettes om en 
Sort Mus, som falder ned fra Luften, og som i store Masser 
forekom 1 Bergens Stift i 1579. 
En Del Exemplarer fra dette Yngleaar (det første som 
nogensinde vides omtalt), bragtes til Tyskland, og et af disse 
er det paafølgende Aar kjendelig afbildet af Jacobus Kruger 
i en ny Udgave af det sidstnævnte Skrift (trykt i Uelzen 1580). 
I 1599 giver P. Claussøn (Friis) den første kjendelige Be- 
skrivelse af dens Ydre; han omtaler samtidig det af Kruger 
omtalte Yngleaar (som ansættes til 1580), og hvorunder den 
fandtes talrig fra Lister Len op til Trondhjemsfjorden. Be- 
retningerne om deres Nedfalden fra Skyerne støtter han ved 
nye Vidnesbyrd af et Par troværdige Dannemænd. 
I 1653 (og senere i 1655) giver Olaus Wormius en Be- 
skrivelse af Dyrets Ydre og Skelet, ledsaget af en forholdsvis 
korrekt Tegning; den benævnes her Mus morvegicus (Hafu. 
1653, og Lugd. Batav. 1655). 
Senere er Arten (paa Grund af dens iøinefaldende Ydre 
og flere velkjendte Træk af dens Biologi) omtalt og beskrevet 
af en lang Række af ældre og nyere Forfattere. 
Ydre Char.  Fødderne er hos denne Slægt specialiserede 
i sin Bygning, idet Fodsaalerne er haarklædte lige ud til Tæerne, 
og Mellemhaandens Knogler stærkt forkortede, samtidig med 
at Fingerleddene er noget forlængede (især Kloleddet). Saa- 
ledes er Fingrenes Længde (især 3die og 4de Finger) større end 
Mellemhaands-Knoglernes (omvendt hos Sl. Myopus). 
Endelig er Haandens Klør, især paa Sdie og 4de Finger, 
forlængede (deres L. omtr. 7 mm.), og betydelig større end 
Bagfodens (hos Sl. Myopus er Forfodens Klør mindst). 
