V 
18S87—88.  Lomsfjeldene og Dovre, mod Nord til Eenene 
om Trondhjemsfjorden. 
1890—91. Dovre med Gudbrandsdals- og Østerdalsfjeldene, 
sparsommere paa Langfjeldene; i 1891 stor Udvandring til 
Fam. Muridae. 148 
Lavlandene lige ned til Christianiafjorden og Smaalenene i 
Syd, og til Trondhjem i Nord. 
1894—95. Alle Syd-Norges Fjeldtrakter; i 1894 væsentlig 
Vestfjeldene lige ned til Numedal og Lyngdal, i 1895 Øst- 
fjeldene (Gudbrandsdalen og Østerdalen), samt Trondhjem Stift 
indtil langt op i Nordland (desuden i Finland). Et større 
Lemæn-Aar. 
1902—03. Trondhjemsfjeldene, samt enkelte Distrikter af 
Nordland lige op til Tromsø-Kgnen. 
1906. Nordre Helgeland, Tromsø og Finmarkens Amter. 
Desuden sporadiske Forøgelser i de sydlige Høifjelde (Gud- 
brandsdalen, Valders, Østerdalen). 
1909—10. Stort Lemæn-Aar i 1909 i de sydlige Høifjelde, 
fra Jotunheimen over Valders og alle Vestfjeldene ned til 
Trakterne ovenfor Christiansand i Syd; en ringere Forøgelse 
dette Aar i Østerdalsfjeldene. (Samtidig Forøgelse paa flere 
Steder af JMicrotus agrestis og Mus sylvatieus.) 
Stor Udvandring Høsten 1909 over alle Lavlande til Mjøs- 
egnene, Ringerike, Jarlsberg og Glommen i Øst, og indre Sogn 
(Aardal og Aurland) 1 Vest; enkeltvis naaede Individerne 
Vaaren 1910 til Drammen og Christiania Omegn. 
I Løbet af 1910 øgedes Antallet noget 1 Østfjeldene 
(Østerdalen), men var ved Aarets Udgang mnæsten normalt 
overalt. 
Vandre-Individerne. Som ovenfor nævnt naar Vandrin- 
gerne i enkelte Aar ikke ud over de nærmeste Fjeldrande; her 
kan de have Tilhold et Aar eller to og yngle i den øverste 
Del af Naaleskoven, hvorefter de atter forsvinder. 
I de store Vandreaar fortsætter Udvandringerne ned ad 
Fjeldsiderne gjennem Skovbeltet; enkeltvis eller i spredte Følger 
bevæger de sig fremad, og naar snart ud i Skovkanten og ned 
i Dalbunden. 
Her kan de undertiden standse eller slaa sig til Ro for 
