Fam. Muridae. 154 
Hele Vinteren holder de sig gjerne skjulte om Dagen, og 
kun sjelden kan man se en enkelt (helst under Mildveir) titte 
op et Øieblik, løbe et Stykke henover Sneen, men forsvinde 
hurtig, om man nærmer sig. 
Under Sneen bygger den Vinterreder af tørre Græsstraa, 
som ofte maa slæbes lange Veie. I koldt Veir sidder den her 
sammenrullet som en Kugle, med Haarene strittende ud til 
alle Sider. 
De fleste Vinterreder er sandsynligvis underjordiske; men 
efterat Sneen er gaaet bort efter et Vandreaar kan de ofte 
findes i stort Antal ovenpaa Marken mellem Ener- eller Vidje- 
krat, under Gjærder, mellem Stene eller frit i det visne Græs, 
og næsten altid i Skraabakker, sjeldnere paa flad Mark; ofte 
ligger flere Reder i Nærheden af hinanden. 
Af Form er disse overjordiske Reder oftest runde, men 
kan efter Beliggenheden undertiden være noget tilspidsede 
oventil, eller aflange; deres Gjennemsnit er i Regelen fra 150 
—180 mm. De er oventil lukkede, med Indgangshul ned mod 
Undersiden, og temmelig løst byggede af grovere eller finere 
Straa, undertiden blandet med lidt Lav eller visne Blade. 
Redets Bund danner en tyk Skaal af bløde Straa, ofte belagt 
med lidt Lemæn-Haar, undertiden endog med tørre Skindstykker 
af Lemæn, hvori kan findes Rester af Cranier eller andre af 
deres Skeletdele. 
Sygdomme. De ældre Individer (Stamdyrene fra forrige 
Aar) dør gjerne allerede i Sommerens Løb eller om Høsten, 
før den egentlige Udvandring er begyndt. NSaagodtsom: alle 
disse er paa denne Tid angrebne af en Hudsygdom, frembragt 
ved en Sop, der gjør Baeryggen hos dem rynket og næsten 
haarlos og Halen opsvulmet. 
Vandre-Individernes Antal naar gjerne sit Høidepunkt ud- 
over Høsten; men allerede før Vinterens Indtræden begynder 
det at aftage. Dels bliver mange dræbte af sine utallige 
Fiender blandt Mennesker og Dyr, men hovedsagelig gaar de 
tilerunde ved den Bakterie-Sygdom (Lemæænpest), som nu be- 
gynder at indfinde sig, og som tilsidst med rivende Voldsomhed 
hærjer i deres Rækker. 
