159 SL. Lemmus. 
Af Lavarter fortæres (især om Vinteren) de forskjellige 
Slags Rensdyr-Lav (Cladoma rangiferima, var. alpestris, UI. 
bellidiflora og Ul. cormuta); fremdeles islandsk Lav (Cetraria 
islandiea). 
Den er ingen fremtrædende Barkæder; om Vinteren under 
Sneen kan den dog (af Nød) angribe Dvergbirk og Vidjer, paa 
Lavlandet især Rogn og Birk. 
Under Vandreaarene er paa Lavlandet (ligesom paa Fjel- 
det) dens Hovedføde Græs; iøvrigt angribes en Flerhed af de 
her forekommende Plantearter, og i Skoven forskjellige Slags 
Mosarter, saasom Polytrichum commune, Thujidium abietinum, 
Hypnim cupresstforme, Dieranmum longifolium og Hylocomtum 
triquetrum. 
Den er yderst egraadig; den største Del af Natten er den 
ifærd med at proviantere, og selv om Dagen er Hvilen kort 
mellem Maaltiderne. 
Naar den uforstyrret fouragerer 1 Fjeldet, standser den 
sjelden længe paa samme Plet, men smager lidt paa hver Græs- 
tue, som falder i dens Vei, og borer jevnlig Hovedet ned 
mellem Græsset for at tage en Bid Mos. I Tuerne af Poly- 
trichum alpinum graver den dybe Huller, idet Stilkene oprives 
en efter en og fortæres næsten helt, saavelsom en Del af Ro- 
den. Under denne Gravning arbeider den energisk, saa hele 
Kroppen ryster. 
Baade paa Fjeldet og paa Lavlandene kan de anrette be- 
tydelig Skade. De afskjærer Græsmarken over vide Strækninger, 
især paa naturlige Enge og i Skovbunden, og hjemsøger Korn- 
agrene, hvor de om Høsten ofte klatrer op ad Kornstørene; om 
Vinteren sønderskjærer de Høet i Laderne, og fortærer her 
alle Slags Forvækster, lige ned til tør Byghalm. 
Om Vinteren afgnaves og fortæres helst de levende Dele 
af Planternes Rodhalse; størst Skade gjør de paa denne Aars- 
tid saalænge Marken er ufrossen under Sneen, og de overalt 
kan finde Føden i den bløde Jordbund. 
Efter Snesmeltningen om Vaaren er Fjeldet og Marken 
overstrøet med sønderskaarne Græsstraa og andre Plantedele, 
og med Hobe af Fxkrementer overalt, saa at Jorden kan se 
ud, som om den er pløiet af en Harv. 
