171 SÅ. Mus. 
spids Snude, store Øine og lang Bagfod. Ingen M. musculus 
naar tilnærmelsesvis den Størrelse, som M. sylvatieus kan 
opnaa. 
Craniet er kjendeligt ved det til Siderne tilspidsede Inter- 
parietalben (hos M. musculus er det tvert afskaaret paa Siderne). 
Den stumpe Knude, som hos M. musculus findes paa Over- 
kjævens Underside foran Tandrækken, er hos M. sylvatteus i 
Regelen manglende (undertiden svagt antydet). 
Under 5te Finger og Taa findes blot I Trædeknude (hos 
M. musculus 2). 
I Slutningen af April fældes gjerne de lange Vinterhaar; 
Pelsen er herunder urent farvet, og de fleste gjensiddende 
Børstehaar brudte i Spidsen. 
Smaa Rede-Unger kan kjendes fra ligestore Unger af M. 
musculus ved en Antydning af rødgul Farve paa Oversiden; 
hos noget større Unger er allerede Undersiden mere eller 
mindre hvid. 
Levevis. Skovmusen er livligere i sin Fremtræden, lige- 
som den er livligere farvet, end Husmusen; Øinene er store og 
udstaaende og har vidt Synsfelt, Ørene er store og yvderst be- 
vægelige, og Hørelsen skarp. 
Sit Hovedtilhold har den hos os dels i Skovkanter og 
paa dyrket Mark, helst i Nærheden af bebyggede Steder, dels 
i Huse (paa Landet). Den pleier at være sky og forsigtig, og 
er derfor i Regelen lidet synlig, selv hvor den er talrig. 
I Husene kan den tage OQphold overalt, i Hovedbygning, 
Lade, Stald, Fjøs, Stabur, eller i Landhandlernes Butikker og 
i Sætrene paa Høifjeldet, og de synes paa mange Nteder at 
indtage Husmusenes Plads, hvor disse er ukjendte. 
Om Høsten anlægger den store Fedtsamlinger som Reserve- 
næring for Vinteren, hos Hapnerne især foran Testikierne, hos 
Hunnerne omkring Æggelederne. 
Den sover ingen Vintersøvn, men er ude for at provian- 
tere til enhver Aarstid. Ikke sjelden kan man om Vinteren 
se den løbende over Sneen; i Løvskove og Alleer holder den 
sig gjerne under gamle Lønnetræer, hvor den opsamler Frø, 
som er nedfaldne efter Dompapernes Maaltider. Medens den 
