Va»: SL. Mus. 
3. Mus rattus, Lin. 1758. 
Sort Rotte. 
1758. Mus rattus, Lin. Syst. Nat. Ed. XN Tom. I, p. 61 (Holm. 1758). 
Syn. Mus alexandrinus, Geoffr. 1812. 0. a. 
Artsm. Totall. 390—420 mm. (heraf Halens L. 200—230 
mm.). Cramets L. 40—43 mm. 
Sortgraa, sort, eller brungraa; Undersiden ubetydelig lysere, indtil 
helt hvid. 
Ørene forholdsvis store, tynde, af Snudens Længde; Halen længere 
end Kroppen. 
Craniet. De to ophøiede Lister er paa Issebenene noget buede 
(konvekse) udad; Interparietalbenet er næsten lindseformigt. 
Den oprindelige Stamme har i den sidste Tid forekommet alene 
paa Kongsberg, hvor den er uddøende (eller uddød); som py-indført 
findes den for Tiden i Oslo Havn (Christiania). 
Mus rattus er Kosmopolit, og spredt over den største Del af 
Jordens varmere og tempererede Egne (ogsaa over Sydhavs-Øerne). 
Den er stærkt varierende i Farve, og kan være brungraa, 
hvidbuget, eller undertiden helt hvidgraa. En af de mere kon- 
stante Varieteter, M. alexandrinus, Geoffr. 1812 (farvet næsten som 
vor brune Rotte. men med lysere Bug), er ved Skibe spredt over 
de fleste Havnestæder i den gamle og nye Verden, især i de noget 
varmere Egne, men findes ogsaa i Kjøbenhavn (Winge 1911). 
Den var ukjendt af de gamle Romere og Grækere, men 
synes først i Middelalderen fra Asiens varmere Ntrøg at have 
udbredt sig over Europa i det IOde eller llte Aarh., og her har 
den senere hersket uindskrænket indtil Midten af 1700-Aarene, 
da den efterhaanden er bleven (især i Nord-Europa) for en stor 
Del fortrængt af følgende Art. 
I Sverige forekommer den endnu (i aftagende Mængde) hist 
og her fra Skåne op til det nordlige Mellem-Sverige; i Danmark 
ligeledes sporadisk i enkelte Byer i Jylland, og i Kjøbenhavn. 
Til Syd-Amerika kom den muligens i 1500-Aarene, til de 
engelske Kolonier i Nord-Amerika i Begyndelsen af 1700-Aarene; 
for Tiden er den her forholdsvis ikke talrig, og lever mest i 
spredte Kolonier Vest for Mississippi. 
