177 SL Mus. 
Tidligere Udbredelse. De første Efterretninger om denne 
Arts Udbredelse hos os er fra Slutningen af 1500-Aarene. I 
disse angives, at den oprindelig var kommet til Landet med 
Skibe, og at den efterhaanden havde faaet en vid Udbredelse, 
dog <«alleeniste her ud ved Haffsiden oc udj Kjøbstederne», 
ligesom den manglede paa mange af Øerne, paa Listerland og 
Jæderen, i Fjeldegne, samt i Landets nordlige Dele (P. Claussøn 
1599). 
I 1613 omtaler P. Claussøn ! fremdeles, at den ogsaa af og 
til kunde føres med Skib til «Nordland» (Landet nordenfor 
Trondhjem Stift), men at de ikke lever længe her. Idethele 
synes denne Art aldrig (i de senere Aarhundreder) at have 
været særlig talrig; «Røtter føris der til Skibs, men kan ikke 
leve» (Woltf 1651). 
Endnu i Midten 1700-Aarene forekom den hovedsagelig i 
Kjøbstæderne, men manglede i de større Dalfører og paa mange 
af Øerne. Saaledes nævnes i en Cancelli-Beretning fra 1743 
(af Schnitler), at Rotter undertiden bringes med Skibe til Nord- 
land, «men begaae sig dog ikke lenge». 
Ifølge en Angivelse af Gunnerus fra 1767 (Leem, «Beskr. 
over Finmarkens Lapper») fandtes «Huus-Rotter, Mus Rattus», 
paa hans Tid lige op 1 Landets nordlige Dele, saasom paa 
Senjen og Tromsø. 
Paa samme Sted (p. 228) angiver Gunnerus, at «flere 
Rotter» af ham er iagttagne ved Tana-Elven (i Øst-Finmarken) 
nær en Finnegamme; ved Forfølgelsen sprang de ud i Vandet 
og dukkede under, men kom snart op igjen, og et Par Stk. 
blev ihjelslaaede med en Aare. (Af Beskrivelsen kan dog ikke 
med Sikkerhed sees, om dette har været Mus rattus eller Mier. 
amphibius). 
Ved denne Tid, i Midten af 1700-Aarene, indvandrede dens 
Efterfølger til Landet. Men M. rattus synes neppe nogensinde 
hos os at have optraadt i det betydelige Antal, som M. mor- 
vegicus i vor Tid. 
Den norske Stamme. Alle af Forf. hidtil undersøgte 
Individer (fra Kongsberg og Oslo) har tilhørt den ensfarvede 
" «Norrigis Bescrifuelse», forfattet 1613. 
12 — Collett: Norges Pattedyr. 
