Fam. Castoridae. 198 
Vande lige ind mod den svenske Grændse endnu i 20- og 30- 
Aarene. Et Individ blev dræbt i Høland endnu i 1838. 
Christiama-Egqnen. Fra dette Distrikt vides Bæveren ikke 
direkte omtalt. Et Gaardsnavn (Bæverlien i Østre Aker) er det 
eneste hidtil kjendte Minde om dens Optræden her i de senere 
Aarhundreder. En jordfunden bævergnavet Træstamme fra 
Bundtjern i Vestre Aker opbevares i Chria. Mus. 
Mjøs-Egnene.  Bævere forekom her indtil Slutningen af 
1700-Aarene saavel paa Øst- som Vestsiden (Toten), hvorom 
flere Stedsnavne endnu minder. 
I Slutningen af det 15de Aarhundrede er, som ovenfor 
nævnt, Gaarden Galtestad i Biri omtalt som et Sted, hvor der 
foregik Bæverfangst. 
Solør og Østerdalen har været et af deres tidligere Hoved- 
Tilholdssteder, og de omtales herfra allerede i 1715 (af Ramus). 
Især forekom de talrig i Trysil, men fandtes ogsaa i Tolgen og 
Rendalen. 
Forholdsvis udførlige Meddelelser om deres Optræden i 
Trysil er givne i 1784 (af Smith). De angaves dog allerede paa 
denne Tid at være stærkt aftagne her, og de forsvandt lidt 
efter lidt i Begyndelsen af 1800-Aarene. Det sidste Expl. an- 
gives dræbt i Slema (Osenfjord) i 1855; endnu i 1883 kunde 
paa Gaarden Skavernes Grund i Eltedalen sees Spor af en 
gammel Bæverhytte. 
Gudbrandsdalen.  Endnu i 1785 angives de som beboende 
Bævras Dalføre i Lom og Venebygden i Ringebo, men sand- 
synligvis er de forsvundne herfra tidlig, eller inden Aar- 
hundredets Udgang. Flere Stedsnavne (lige ned til Vestre 
Gausdal ovenfor Lillehammer) minder endnu om deres tidligere 
Udbredelse her. 
Hallingdal.  Endnu i Begyndelsen af 1800-Aarene kunde 
Spor af gamle Bæverhytter sees ved Store Strandevand under 
Hallingskarvet. K 
Ringerike. I Midten af 1700-Aarene forekom Bæveren 
endnu i Modum og Sigdal, Aadalen og Sognedalen, men i 
ringe og aftagende Mængde. 
Numedal. I Laagens øvre Dalfører fandtes Bævere op til 
Slutningen af 1700-Aarene. Omkring 1790 angaves de endnu 
