201 SL. Castor. 
gives dog iagttaget i Kvænangen endnu i 60-Aarene, et andet 
fanget ved Bardovand endnu i 1863. 
Enkelte Stedsnavne («Bjor-Elve»), i Salangen, Lenviken 
og Maalselvedalen, minder endnu om Bæverens Optræden i 
disse Hene. 
4. Finmarken. 
Alten-Dalen. I dette Dalføre forekom Bæveren talrig endnu 
i Midten af 1700-Aarene, men forsvandt herfra forholdsvis tid- 
lig, eller omkring Begyndelsen af forrige Aarhundrede; Spor 
af dens Bygninger kunde paavises endnu 1 50-Aarene saavel 
i Elvens nedre Dele og dens Bielve, som i Majeg-jokka (d. e. 
Bæver-Elv) ved Koutokeino. 
Porsanger. Her havde Bæveren Tilhold idetmindste til 
Slutningen af 1700-Aarene ved Lakselvens øvre Dele, og endnu 
over Midten af 1800-Aarene kunde Spor af dens Boliger sees 
her (ved Skoganvarre). 
Varanger og Tana-Dalen. I Øst-Finmarken, hvor Bævere 
har havt Tilhold og været jagede af Lapperne allerede i for- 
historisk Tid, har de holdt sig længere end i Vest-Finmarken, 
og de sidste forsvandt omtrent samtidig med Kolonierne i 
Nordland, eller noget over Midten af 1800-Aarene. De bedst 
kjendte Lokaliteter var her Tana-Elvens Dalføre, og Elvene og 
Søerne 1 Syd-Varanger. 
I 1698 nævner Lillienskiold som Bæver-Tilholdssteder (for- 
uden en af Tana-Elvens Bi-Elve) desuden Komag-Elven paa 
Varanger-Halvøen; den sidstnævnte, der ligger under 70" 10' 
N. B., er det nordligste Punkt i Europa, hvor Bævere har havt 
Tilhold i den historiske Tid. 
I Tana-Dalen byggede endnu i 1830 et Par Bævere Hytte 
ved Skoarojokka (ovenfor Polmak); i 50-Aarene blev et Fxpl. 
skudt ved Anarjokka (nær Karasjok), og endnu i 1860 blev 
et Par Skind udbudte tilsalgs af Finnerne fra Tana. 
Omkring Varangerfjorden har de tidligere været særdeles 
talrige, og Levninger (især af Tænder) kan endnu findes 
ved Finnegravene og Offerstederne. Omkring 1860 blev det 
sidste Expl. skudt ved Næsseby. 
