215 SUL Sciurus. 
Slægt Sciurus. Lin. 1758. 
Ekorn-Slægten. 
Halen lang, med lange, til Siderne udspærrede Haar. Øren: 
vel udviklede, ofte med Endepensel. 
Forfødderne med rudimenter Tommel, Bagfødderne med 5 
Tæer: Klørne lange, skarpe. 
Kindtenderne 7. knudrede. 
Tandformel : me pr Må = 22% 
Af Slægten (med Underslægter) er henimod 100 Arter 
kjendte (fra alle Verdensdele undtagen Australien og Mada- 
gaskar), de fleste fra Syd-Asien og Nord-Amerika. Klatrende, 
livlige, omnivore Dagdyr. 
1. Sciurus vulgaris, Lin. 1758. 
Ekorn. 
1758. Sciurus vulgaris, Lin. Syst. Nat. Ed. X., Tom. I, p. 63 
(Holm. 1758.) 
Artsm. ”Totall. omkr. 390 mm. (heraf Halens L., foruden Ende- 
haarene, omkr. 180 mm.). Cramiets L. omkr. 50 mm. 
Øreduskene lange (i Sommerdragten fældede). 
Sommerdragt rød eller rødbrun (i alle Landsdele); Vinterdragt 
graabrun eller graa, lidt rødlig langs Ryglinien, i Finmarken oftest helt 
hvidgraa. I alle Aarstider er Undersiden hvid, Haand og Fod rød: 
Hale og Øredusker er røde, rødbrune eller brunsorte. 
I alle Landsdele er Rede-Ungerne røde med graa Haar paa Ho- 
vedet eller Siderne, og de voksne Unger før Høstfældningen lysrøde. 
I alle Landets Skovegne op til Kistrand og Varangerfjorden i 
Finmarken (70* 30' N. B.); paa Fjeldene gaar den op til Trægrændsen. 
Sc. vulgaris bebor, under et Par med Overgange forbundne 
Racer, Nord-Europa, Mellem-Rusland, Polen, Øst-Preussen, Dele af 
Ungarn, samt Vest-Sibirien. 
