245 Sl. Canis. 
I 1875 omtaltes de atter fra flere Steder helt ned til 
Christianiafjorden, men intet Individ vides dræbt eller sikkert 
undersøgt; samtidig trængte en liden Flok af Dovre-Stammen 
ned indtil Lesje og Øvre Gudbrandsdalen. 
Mellem 1877 og 1882 angaves flere Gange et Par om- 
streifende Ulve at have herjet i Hardangerfjeldene blandt de 
tamme Renflokke. I 1884 blev et Individ (muligens et af de 
ovennævnte) dræbt i Søvde i Ryfylke, og endnu i Begyndelsen 
af 1885 havde 3 Stk. Tilhold i Bykle i Sætersdalen. 
I Dec. 1884 blev et ungt Individ ihjelbidt af en Hund 
ved Gaarden Hougen paa Toten (og præmiebelønnet). Endelig 
angives endnu et Individ at være dræbt i Buskeruds Amt i 
1884. 
Vinteren 1892—93 (og senere i Vinteren 1895-—96) blev 
jevnlig enkelte Omstreifere iagttagne i de sydlige Dele af Gud- 
brandsdalen og Østerdalen; 2 Stk. blev dræbte i Søndre Gud- 
brandsdalen, og 3 Stk. paa forskjellige Steder i Romsdalen i 
1893. Blandt de førstnævnte var et større Individ, dræbt i 
Ringebo i Febr. 1893, hvis Totall. var 1690 mm. (heraf Halens 
L. 440 mm.). 
I 1896 blev et Par Vandre-Individer dræbte, et i Fin- 
skogen (ovenfor Kongsvinger) i Februar, og et i Øier i Gud- 
brandsdalen i Sept. 
I 1897 og 1898 blev atter 2 Vandre-Individer dræbte. 
Det ene af disse, fanget i Bykle (Sætersdal) 12te Dec. 1898, 
havde en Totall. af 1570 mm.; det andet blev dræbt 28de Dee. 
s. Å. ovenfor Lillehammer (efter først at være fanget i en 
Saks, som den havde slæbt et langt Stykke). 
I 1899 blev et Individ dræbt i Vinger (ovenfor Kongs- 
vinger). 
I 1900-Aarene vides intet Vandre-Individ med Sikkerhed 
at være iagttaget søndenfor Røros-Distriktet 
Tidligere Udbredelse. Ulvenes Antal har i Norge (i de 
senere Aarhundreder) altid været stærkt vekslende, og efter 
ulverige Perioder har der gjerne fulgt Aarrækker, hvori de 
har været sparsomme, eller delvis helt forsvundne fra store 
Strækninger af Landet. 
