249 SL. Camis. 
Deres Antal synes derfor ofte større, end det er i Virkelig- 
heden; i Finmarken kan den om Vinteren streife om i Flokke 
paa indtil 30 Stk., som den ene Dag kan være i Karasjok og 
nogle Dage senere i Koutokeino. 
Den følger overalt gjerne Renens Veie; i Finmarken 
trækker den om Vaaren ofte ud mod Kystegnene, hvor Ren- 
hjorderne beiter med deres Kalve om Sommeren, og den yngler 
her, men sjeldnere i selve Fjeldet. Om Høsten følger den 
atter Renflokkene indover mod Fjeldet; herunder er den ofte 
nærgaaende mod Beboerne, idet den afsøger Afialdsdyngerne 
ved Husene, og bortsnapper Faarene lige udenfor Fjøsdørene, 
eller fortærer Skind, opspigrede paa Laavevæggen (Hagem. 
1902). 
Af den sydlige Stamme (Røros-Stammen) kan ligeledes af 
og til enkelte Individer eller mindre Følger foretage lange 
Udvandringer mod de beboede Steder, og sees helt nede paa 
Lavlandet eller lige ud mod den sydlige Kystrand, hvor de 
kanske ikke i Mands Minde har været iagttaget. 
Den vandrer især om Nætterne, helst over aabne Steder 
eller langs Skovenes Udkanter, og den er ligesaa god Svømmer 
som Hunden. 
Om Dagen holder Ulven sig gjerne i Ro, enten i en Ur, 
en Fjeldrevne eller i et tæt Krat; naar Parringstiden nærmer 
sig (i Januar eller Februar), bliver den mere urolig, og er ofte 
i Bevægelse baade Dag og Nat. Er Lændet aabent, ligger 
gjerne en eller et Par Stk. ude paa en Fjeldknat for at speide 
efter Bytte. | 
Den indhenter sit Bytte væsentlig ved Spranget; i Alten 
iagttoges Sommeren 1908 en Ulv, der i et helt Døgn forfulgte 
en Ræv, inden den endelig fik denne udtrættet. Er en Ren 
bleven sprængt ud af Flokken, kan denne forfølges dagevis, 
undertiden af et Par eller flere i Fællesskab; i 50-Aarene 
havde en Ulv sprængt ud en Tamren fra en Flok i Mofjeldet 
i Ranen, og forfulgte denne i 12 Timer uafbrudt i omtr. 80 
Kilom., indtil Renen reddede sig ved at svømme over Ranen- 
fjord. 
Opad Bakken springer Renen hurtigere end Ulven, men 
den bliver lettere indhentet, hvor det bærer nedover; i Regelen 
