Fam. Canidae. 260 
saaledes i et Kuld fremkomme Rødræve og Korsræve, i et føl- 
gende blot Korsræve, 1 et 3die Korsræve og Sortræve. 
Levevis. Ræven kan have Tilhold paa saagodtsom alt 
Slags Lænde, og i enhver Høide over Havet; paa Fjeldet gaar 
den op lige til Snegrændsen. 
Den færdes dog helst paa bevokset Mark, med Fjeld og 
Vand, men skyr ikke de aabne Strækninger, og kan paa Isen 
eller ved Svømning ofte naa over til Øer, som ellers er ræve- 
frie. Den trives vel nær beboet eller dyrket Land, ved Bonde- 
gaarde og i Smaabyernes Omegn. 
Skjønt den er i Virksomhed især om Natten, viser den 
sig undertiden dumdristig midt om Dagen og lige ved be- 
færdede Steder. 
Ellers hviler den gjerne Dagen over i et tilfældigt Leie i 
et tæt Krat, en Jordhule, eller ogsaa frit ovenpaa en Sten 
eller et Fladberg, hvor den kan have vid Udsigt; undertiden 
lægger den sig tilrette midt i en Ager, i en Myr, eller i den 
høie Eng, hvori den først nedtramper Græsset til en rund For- 
dybning. I Regelen kjender den dog flere Huler i Nærheden, 
hvor den i en snever Vending kan søge Tilfiugt, og her hviler 
den ogsaa gjerne, om Veiret er stygt. 
Undertiden sover den saa haardt, at den har ladet sig 
slaa ihjel med en Stok. 
Hos os er Ræven væsentlig et Skadedyr, og som Muse- 
dræber af ringere Betydning. Den Skade, som [den anretter 
paa Skovhønsene med deres Æg og Unger, paa Harerne, i Fjeld- 
egne paa Ryperne, og (især langs Vestkysten) paa de unge 
Lam, er særdeles betydelig. 
Harerne afventer den i deres Veie til og fra Foderplad- 
sene, eller den følger deres Spor som en Hund; skadeskudte 
Harer kniber den gjerne allerede den første Nat. 
Den naar helst sit Bytte krybende, og kaster sig tilsidst 
over det med nogle faa kraftige Sprang; med levende Mus 
leger den ligesom Katten. 
Den svømmer med stor Lethed; ofte gjør den om Næt- 
terne Streiftog over Smaavande eller Elve, og drager tilbage 
om Morgenen. Undertiden maa den ogsaa fragte Føden til 
