261 SI. Canis. 
Ungerne denne Vei; ved Bornvik paa Nærstrand havde et 
Rævepar et Aar sit Hi paa en liden Holme i et af Vandene, 
og maatte saaledes hver Nat foretage en eller flere Svømme- 
ture til og fra Fastlandet efter Føde. 
Om Vinteren kan den især streife vidt omkring; den har 
da sit Hvilested under Trærødder, i Fjeldkløfter, eller under- 
tiden midt mellem høie Snefaner. 
Af Sandserne veiledes den væsentlig af Hørelsen; ogsaa 
Lugten er skarp, og den tager altid Hensyn til Vindens Ret- 
ning, naar den færdes ude efter Bytte. Dog ansees Lugten 
for at være svagere end hos Hunden; Synet er neppe særdeles 
stærkt, og i Afstand har den ondt for at skjelne et Menneske, 
som holder sig urørlig, og den kan undertiden gaa En ganske 
nær, naar Vinden er den ugunstig. 
Den jager gjerne med oprakt Snude; Halen bæres ofte 
saa sænket, at den efterlader Spor i Sneen. 
Dens Forsigtighed mod Fare (virkelig eller indbildt) er 
overordentlig stor; paa flere Steder i Finmarken pleier Rype- 
fangerne at værne sig mod dens Angreb ved at udkaste 
rustne Spiger omkring Rypesnarerne. Er den anskudt, kan 
den flygte milevidt; den er seiglivet, og kan sætte sig 
rasende til Modværge, naar den er haardt eftersat af Hunde. 
Fanget i Saks afbider den ofte Foden, hvor den har Laeilig- 
hed dertil. 
Stemmen, der ligner Hundens, er oftest en kort og noget 
langsom Gjøen, der ender i en Tuden. Den høres mest om 
Natten i Parringstiden (ofte omtrent ved Midnat). Naar Hun- 
nen møder sin Mage udenfor Hiet efter dennes natlige Udflugt, 
pleier de at samtale med hverandre med korte, dæmpede Bjæf; 
naar den lokker paa Ungerne, lyder Stemmen næsten som hos 
en Hund, der sutrer, fordi den ikke faar følge sin Herre. 
Skal den over et aabent Lænde, løber den gjerne 1 et 
jevnt Trav, men næsten aldrig i Galop, undtagen naar den er 
i Fare, eller den selv jager; undertiden standser den lidt, 
stikker det ene Forben frem i Sneen, tager det tilbage, og 
fortsætter i en anden Retning. Møder den noget mistænkeligt, 
funderer den længe, lugter til Gjenstanden, betragter den fra 
alle Kanter, men rører intet. 
