28 SL Canis. 
Den rene Sommerdragt er hos de fleste ældre oventil mørk 
oraasort; Hovedet er næsten sortagtigt, men med hvide Haar 
paa Snuden og omkring Øinene; ligeledes findes mange hvide 
Haar nedad Føddernes For- og Yderside. Undersiden er graa- 
hvid og tyndhaaret; paa Brystet er Spor synlige af den graa- 
brune Bunduld. Halen er i Regelen brun, med flere eller færre 
hvide Haar. 
Sommerpelsens Farve kan iøvrigt variere fra graabrun 
til sort; hos Han og Hun kan den ene (oftest Hannen) være 
sort, den anden graabrun, men undertiden omvendt. Flere 
af disse sorte Individer har mange hvide Stikkelhaar. 
Denne Sommerdragt bæres en kort Tid i August og Be- 
gyndelsen af September, da den nye Vinteruld begynder at 
spire frem i Bunden mellem de mørke Sommerhaar. 
I Slutningen af September er de ældre Individer klædte 
i en fløielsblød, blaalig brungraa Uldklædning, idet en lyst 
brungraa Vinter-Bunduld nu er halvt udvokset mellem de 
endnu delvis vedhængende (forholdsvis korte) mørke Sommer- 
haar (Hallingdal Sept. 1904). 
Efterhaanden falder de sidste Sommerhaar bort, og lange 
hvide Vinterhaar begynder at dække Høstens blaagraa Fløiels- 
dragt. 
Samtidig med, at de hvide Dækhaar vokser ud, foregaar 
en Affarvning af den blaagraa Høstpels, som uden Fældning 
efterhaanden bliver hvid. 
Lidt efter lidt bliver Individerne hvidere; længst kan 
Bundulden beholde sin mørke Farve paa Føddernes Yderside, 
langs Ryggen og paa Oversiden af Hovedet, indtil den hvide 
Vinterdragt helt er anlagt. 
AÅars-Ungerne faar henimod Høsten et tyndt Haarlag uden- 
paa den korte Ulddragt, bestaaende af korte Dækhaar, der er 
brune med hvide Spidser, og som rager lidt udenfor den graa- 
brune Bunduld. Hovedet er rigere forsynet med hvidspidsede 
Dækhaar, og Underlivet og Snudespidsen er renere hvid (Tolgen 
dlte Aug. 1891, Chria. Mus.). 
Ungerne bærer sin blaagraa Farvetone længere udover 
Vinteren end de ældre, inden den affarves, og Individer kan 
findes, som neppe bliver helt hvide det første Aar. 
18 — Collett: Norges Pattedyr. 
