Fam. Canidae. 276 
Sten og titter frem, eller den kan blive staaende og stirre 
paa Jægeren, indtil man er kommen den temmelig ind paa 
Livet. Ofte viser den sig midt paa Dagen, og er da forholds- 
vis let at opdage paa aabne Steder; bliver den anskudt, løber 
den heller ikke langt, før den standser paany. 
Har den Unger i sit Hi og opdager et Menneske i Af- 
stand, røber den sig ofte ved et Par hæse og langtrukne Bjæf. 
Den har iøvrigt mange Lyde; træder man paa en beboet 
Rævehule, vil man gjerne høre Familien knurre. 
Om Dagen leger Ungerne gjerne udenfor Hiet i Solen, 
eller de slaas, saa det kan høres lang Vei. Har man fundet 
et beboet Hi, kan man let faa hele Familien; Ungerne kan 
lokkes ud, om man rækker dem Føde paa en lang Stang, 
og undertiden tager de denne af selve Haanden. 
Fjeldræven svømmer med Lethed; bliver den forfulgt, 
kaster den sig uden Betænkning i Vandet, og under Vandrin- 
gerne i Lemæn-Aar ned til Lavlandet sætter de ofte over Elve og 
brede Indsøer. Et saadant Vandre-Individ blev i 1892 fanget 
midt paa Furnæsbugten ved Hamar; et andet Expl. (en Blaa- 
ræv) blev dræbt ved Rødø i Helgeland 15de Febr. 1905, efter at 
have svømmet over det 3 Kilom. brede Sund mellem denne Ø 
og Fastlandet. 
Pelsen er saa tæt, at den kan modstaa den strengeste 
Kulde; under Snestorme lader den sig dog undertiden helt 
nedsne. 
Fjeldrævens Trav er mindre jevnt end Rødrævens, og den 
galloperer oftere. Støder den paa noget spiseligt, gaar den 
øieblikkelig paa; træffer deu en Fælde, hvori en fangen Røs- 
kat, fortærer den straks denne, og er Fælden endnu aaben, 
gaar den løs paa Lokkemaden og slaar Fælden ned (Havn 
1910). 
Den hades (ligesom Rødræven) af alleslags Fugle, store 
og smaa, hvor den viser sig om Dagen; et Individ, som iagt- 
toges af Forf. ved Fokstuen paa Dovre under et Lemæn-Aar 
(2den Juli 1884), forfulgtes ivrigt af nogle Jordugler (Asio 
aceipitrinus), 2 Sumphøge (Circus cyaneus), (hvoraf nogle Par 
dette Aar klækkede paa Myren), samt af nogle Kraaker. 
