281 SL Ursus. 
Fællesarten U. arctos er udbredt over den største Del af 
Europa, over Nord- og Mellem-Asien fra Nibirien og Kamtschatka 
ned til Palæstina, Afghanistan, Kashmir, Nepal og Himalaya til 
Nord-Japan; endelig i Nord-Amerika fra Alaska og Canada ned 
til Nord-Mexico og Kalifornien. 
Endelig er den, med nogen Tvivl, angivet som endnu fore- 
kommende i Nord-Afrika. 
Foruden den typiske europæiske Form U. arctos, der er ud- 
bredt fra Nordkap og Nord-Rusland til Spanien i Syd, Ural og 
Kaukasus i Øst, kan blandt de mange Underarter nævnes U. syri- 
acus, Hempr. Ehr. 1828, fra Syrien, Persien og Palæstina; U. col- 
laris, Cuv. 1824, fra Sibirien, Nord-China og Kamtschatka; U. dallii, 
Merr. 1896, fra Alaska; U. horribilis, Ord. 1815 («Grizzly Bear»), 
fra Rocky Mountains og en stor Del af Nord-Amerika, og U. mid- 
dendorfii, Merr. 1896 (en stor fiskeædende Bjørn) fra Alaska o.a. 
Hertil kan føies U. crowtheri, Schinz 1842, en tvivlsom (mu- 
ligens uddøende) Art fra Atlas-Bjergene og andre Dele af Nord- 
Afrika. 
Den fossile Hule-Bjørn (U. spelaeus, Rosenm. 1774) er helt 
artsforskjellig fra U. arctos; ligesaa ifølge de nyere Undersøgelser 
(Lydekker 1907) den næsten hvide U. pruinosus, Bl. 1877, fra 
Tibet. Endvidere er en hvid Art Landbjørn, U. kermodii, Horn. 
1905, i de seneste Aar fundet i Britisk Columbia (Canada). 
I Sverige forekommer Bjørnen (i aftagende Mængde) fra Da- 
larne, Hårjedalen og Jåmtland op i Lapmarkerne, men er nu for- 
svunden fra Mellem- og Syd-Sverige, ligesom fra alle Kystegnene 
langs Østersøen. Den er her intetsteds længere talrig; Antallet 
af dræbte Bjørne var i 80- og 90-Aarene endnu omkr. 30 Stk. 
aarlig, i 1900-Aarene blot 12 Stk., som næsten alle dræbtes i 
Norrbottens Lån (Lapmarkerne). 
I Danmark er den uddød i forhistorisk Tid, i England før 
Aar 1000. 
Udbredelse. Bjørnen forekommer spredt i næsten alle 
Landsdele fra de sydligste Dele af Christiansand Stift til ud 
mod Ishavets Kyster i Finmarken; i Kystegnene er den idet- 
hele sparsom, og mangler paa de fleste af selv de større Øer. 
Dens Antal er idethele stærkt aftaget i de senere Aartier, 
og Stammen er hos os idethele ringe. 
De for Tiden bjørnerigeste Distrikter er Nordlands og 
Nordre Trondhjems Amter, Romsdals og Nordre Bergenhus, 
samt endelig de indre Dele af de 3 sammenstødende Amter, 
Buskerud, Bratsberg og Nedenes (dog har Antallet af dræbte 
