303 SI. Ursus. 
I Aug. 1855 blev et Individ dræbt ved Skudesnæs; dette 
antoges undveget fra et Hvalfangerskib, der nylig havde pas- 
seret i et Par Hundrede Kilometers Afstand. 
I 70-Aarene blev et Individ, der angaves at have været 
næsten udvokset, dræbt i stærkt udmattet Tilstand ved Karmø. 
Endelig: blev 3die Jan. 1890 atter et Individ dræbt ved Røvær 
(udenfor Haugesund). 
Ydre Char. Som ovenfor omtalt (p. 284) er Oraniet let 
kjendeligt fra Landbjørnens ved Underkjævens Bygning, og 
ved de forholdsvis svagtbyggede Kindtænder. Den inderste 
øvre Kindtand (M?) er saaledes hos et stort Individ (i Chria. 
Mus.), hvis Cranie-L. er 384 mm., blot 28 mm. lang; dens 
Længde indeholdes 2 Gange, undertiden 2"> Gange i Gane- 
broens Bredde mellem Knudetænderne. Endelig naar Næse- 
benene i Regelen op i Høide med Orbital-Processerne (aldrig 
hos U. arctos). 
Nordmænds Fangst i Ishavet. Af Isbjørne bliver aarlig 
af norske Fangstmænd dræbt i Ishavet et ikke ubetydeligt 
Antal for Pelsens Skyld, og mange levende Bjørne fangede til 
de Zoologiske Haver. Denne Fangst, som drives ved Siden af 
den øvrige Ishavsfangst", foregaar væsentlig i Øst-Isen, eller 
omkring Spitsbergen, Novaja Zemlja, og Havet op mod Franz 
Josephs Land; tildels ogsaa i Vest-Isen (eller i de østerønlandske 
Farvande). 
Udbyttet har i de seneste Aar været mellem 300 og 500 
Stk. aarlig; Fangstværdien er for Tiden angivet at være 200 
—350 Kr. for en levende, 80—100 Kr. for en død Bjørn. I 
1908 hjembragtes 65 levende Bjørne, de fleste Aar dog færre. 
Fangsten er altid ujevn; enkelte Fartøier træffer ingen, 
andre kan faa fra 30—40 Stk. eller flere. En Overvintrings- 
Expedition fra Tromsø paa Kong Carls Land i 1908—09 dræbte 
89 Stk.” en anden Expedition, som overvintrede paa Spits- 
bergen i 1909—10, kom til Tromsø med 94 dræbte Bjørne. 
Denne bestaar af Sæler, Hvalros, Ræve, Rener, Hvidtisk (Delphin- 
apterus), Edderdun, o. a. 
? Disse maatte efterlades, da Skibet frøs inde. 
