555 SL. Martes. 
Med de yderst skarpe Klør og det smidige Legeme klatrer 
den med den største Færdighed, og tilbringer ofte lang Tid i 
Træerne uden at gaa ned paa Marken. 
Om Dagen holder den sig oftest i Ro i et forladt Ekorn- 
eller Kraakerede, et hult Træ, en Fjeldrevne eller undertiden 
frit i en Kløft mellem Grenene; dog kan den ogsaa under- 
tiden sees jagende om Dagen, især naar den har Unger. Om 
Vinteren kan den undertiden hvile i sit Hi i 14 Dage eller 
længere, uden at forlade dette. 
Den gaar sjelden lige op 1 det Træ, hvori den har sit Hi 
eller sit Dagleie, men helst op i et Træ i Nærheden, og 
vandrer derfra fra Gren til Gren hen til Dagleiet. 
Under sine Streiftog holder den sig altid helst hvor Sko- 
ven staar tæt, og den vover sig sjeldnere ud paa aabnere Ste- 
der, over store Myrer eller lignende, uden hvor det gjælder 
Livet, eller den forfølger et Bytte. 
Den svømmer med Færdighed, naar den forfølges, og 
hvæser, naar den er haardt eftersat, som en Kat. 
Høresandsen er overordentlig skarp, og i lang Afstand 
kan den opfange den svageste Lyd af en Ekorn, som er ifærd 
med en Kongle, eller en Orfuglekyllings Piben. 
Sporet ligner noget Kattens, men er mere ovalt, da Maaren 
er halvt Saalégjænger; noget Aftryk efter Klørne vil sjelden 
kunne opdages. Maaren bevæger sig næsten altid hoppende, 
og Sporene er derfor parstillede, omtrent som hos Røskatten; 
Bagfoden, hvis Aftryk er omkr. 40 mm., sættes midt i For- 
fodens Aftryk, og opfylder dette. Under Sprang planter den 
alle 4 Fødder omtrent samtidig i Marken, og Sporet kan da 
undertiden minde om Harens. 
Exkrementerne pleier den at lægge ovenpaa en Sten, en 
Stubbe eller et andet ophøiet Sted; de er af en Lillefingers 
Tykkelse, opblandede med Haar, Bensplinter og Fjær, og lugter 
af Moskus. 
Føde. Maaren søger sin Føde væsentlig om Natten. Især 
dræber den mindre Pattedyr og deres Unger, saasom Ekorn og 
Mus, men ogsaa en og anden Hare. Fremdeles forskjellige 
Slags Fugle, fra de mindste Smaafugle op til Røi og Tiur, og 
