Fam. Mustelidae. 340 
tæret paa Stedet. I 90-Aarene havde et Par Jerve en Høstnat 
dræbt flere Faar ved Myssusætrene i Vaage; disse gjenfandtes 
kort efter i en Myr i Nærheden, hvor de var stillede med 
Hovedet ned i Huller, men disse havde Jervene ikke formaaet 
at grave dybe nok, da Jorden var halvfrossen. 
Ofte slæbes de dræbte Faar, hele eller i Stykker, hen i 
det nærmeste Skovsnar eller Krat, hvor de dækkes med Jord 
eller Mose, indtil de kan fortæres. 
I Finmarken er flere Gange iagttaget, at den bærer Stykker 
af den dræbte Ren op i Træerues Grene, ofte i en betydelig 
Høide over Marken, muligens for at beskytte dem mod Ræ- 
venes Angreb. Saaledes fandt en Skovvogter (den 13de Marts 
1904) ved Vaggetim i Pasvigdalen et Hoved af en Ren an- 
bragt i 9—6 Meters Høide i en tør Furu; af Hornene var en 
Del allerede fortæret (Klerk, Syd-Varanger 1909). 
I Regelen jager den enkeltvis, men undertiden 2 eller 3 
i Følge, Hannen, den mindre Hun og en Unge, alle i nogen 
Afstand fra hinanden, og alle disse kan enes om samme Bytte. 
I Valdersfjeldene iagttoges i 1906 et helt Selskab, de 2 gamle, 
I større Unge og 3 Aars-Unger (af Størrelse som smaa Gjedekid) 
i Fællesskab at fortære en død Ren; derefter ihjelrev de 3 
største hver sit Faar, der ligeledes blev fortæret af Selskabet 
(Qvale, Vang 1909). 
Den er slu, og viser ofte Beregning og List for at naa 
sit Bytte. Naar den vil lure sig ind paa en Ren, ligger den 
flad og ubevægelig, hvergang Renen ser sig tilbage; ser Renen 
atter fremad, kryber Jerven forsigtig nærmere, og benytter 
herunder hver Sten eller Forhøining paa Marken for at undgaa 
at blive seet. For at komme ind paa en Faareflok, staar den 
undertiden stille og bevæger sagte Kroppen; af Nysgjerrighed 
kommer Faarene nærmere, indtil den med et Sprang sidder 
paa Ryggen af den nærmeste. Har den Leilighed dertil, saarer 
den iflæng alle dem, som den kan naa; ikke sjelden træffer 
man i Fjeldet Faar med opflængede Ører og Snude, som har 
løbet om, indtil de er døde. 
I Lom havde en Jerv indhentet en Simle, som netop havde 
født sin Kalv; Moderen forsvarede Kalven, men Jerven greb 
fat i Efterbyrden og slæbte rundt med Simlen saalænge, indtil 
