Fam. Mustelidae. 344 
Slægt 4. Meles. Briss. 1762. 
Grævling-Slægten. 
Saalegjæengere; Forfødderne med stærke Graveklør: Fyød- 
dernes Underside delvis nøgen. 
Haarklædningen børstelignende; Halen kort og busket. Snu- 
den tilspidset, Veirhaarene svage. 
Kindtender E; 4 øvre og 4 nedre Præmolarer (ste Præ- 
molar + hver Kjæve liden eller manglende). 
Øvre Rovtand (P*) liden, med bred imdre Hæl; øvre Knude- 
tand (M*) overordentlig stor, omtrent 3 Gange større end Rov- 
tanden. Nedre Rovtand (M;) stor, knudetandlignende, med 2 
lave Flige og 5 Knuder. 
Tandformel: I. , ve: ; 7 2 å M. 7 —= 368. 
10 Arter, fra de tempererede Dele af den gamle Verden; 
Vintersovere, natlige, træge, gravende; næsten omnivore. 
1. Meles meles, (Lin.) 1758. 
Grævling, Svintoks. 
1758. Ursus meles, Lin. Syst. Nat. Ed. X, Tom. I, p. 48 (Holm. 1758). 
Syn. Ursus taxus, Blumenb. 1779. Meles taxwus, Bodd. 1785. 
Artsm. Totall. 800—870 mm.; heraf Halens L. (uden Ende- 
haarene) 127—140 mm. 
Craniets L. omkr. 130 mm. 
Oventil graaagtig med lysere Bundhaar; Dækhaarene graahvide, 
deres ydre Del sort med hvid Spids. Undersiden sort. Hovedet hvidt 
med et sort Baand fra Snudespidsen op gjennem Øinene. 
Smaa Unger oventil farvede omtrent som de ældre, Undersiden (Hu- 
den) lyst rødgraa. 
