54D i SL. Meles. 
Craniet. Øvre Knudetand (M?) stor, omtrent 3 Gange større 
end Rovtanden (P*). Trommebenet (lulla) er stort, stærkt opsvulmet. 
Almindelig i de sydlige Lavlande, sparsommere langs Vestkysten: 
gaar mod Nord til henimod Grændsen af Nordland (64*N. B.). 
M. meles er wudbredt over hele Europa, fra det mellemste 
Skandinavien i Nord til Middelhavet; fremdeles over Nord- og 
Mellem-Asien, Kaukasus, Persien og Turkestan til Tibet. 
I Sverige er den mere eller mindre talrig fra Skåne op til 
Hårjedalen og det nordlige Jåmtland (men er idethele sparsom 
nordenfor Mellem-Sverige). I Danmark er den ligeledes almindelig 
i de fleste Landsdele, men mangler paa enkelte af Øerne (saasom 
paa Bornholm). 
Den britiske Grævling er opstillet som en egen Underart 
(M. meles britannicus, Sat. 1905); en anden Underart er beskreven 
fra Syd-Spanien (M. meles mediterraneus, Barr..Ham. 1899), andre 
fra Kreta og Syd-Sibirien. 
Udbredelse. Grævlingen (Svintoks, Svinsoks) tilhører hoved- 
sagelig de sydlige Lavlande, og gaar mod Nord op til hen- 
imod Grændsen af Nordland. 
Talrigst optræder den i Kystegnene af Uhristiansand Stift, 
hvor den paa mange Steder findes i betydeligt Antal, især paa 
Strækningen ud mod Havet mellem Christiansand og Flekke- 
fjord; den forekommer her ogsaa paa de fleste af de større 
Øer, saasom paa Langø og Gumø udenfor Kragerø (Bjørn 
1910). I Spind Herred ved Farsund findes gjennemsnitlig 
1—2 beboede Hier paa hver Kvadrat-Kilometer (Willumsen 
1941). 
Langs Vestkysten er den overalt sparsom eller helt mang- 
lende; ligeledes naar den sjelden langt op i de indre Dalfører, 
men er dog truffet i Vang i Valders, hvor et Individ blev 
dræbt 20de Mai 1884, og i Fron i Gudbrandsdalen, hvor et 
Individ fandtes druknet i Laagen l5de Juni 1911. 
Mod Nord findes den sparsomt i Egnene søndenfor Trond- 
hjemsfjorden, hvor blot enkelte Individer vides iagttagne (et 
Expl. er skudt i Meldalen i Marts 1896). Paa Fjordens Nord- 
side er den ligeledes trutfet et Par Gange, saaledes ved Beit- 
