Fam. Mustelidae. 550 
Fastlandet over til en nærliggende Ø. I 70-Aarene blev saa- 
ledes et Individ skudt i Christianiafjorden mellem Drøbak og 
Kaholmen. 
Dens Stemme høres sjelden; den kan hvæse som en Kat, 
og kan skrige høit og uhyggelig under Dødskampen. Har den 
under Fare forstukket sig i Uren eller skjult sig i sin Bolig, 
lader den undertiden her en dump Knurren høre; fra Hiet 
kan man undertiden høre Ungerne pibe. 
en 
den et bestemt Sted udenfor Hiet eller under en Sten i Uren, 
hvor alle Hulens Beboere lægger sine Exkrementer. Om Som- 
Den er renlig om sig selv og sin Bolig; i Regelen har 
meren er disse sorte og temmelig bløde, og indeholder som- 
oftest Haar, Insekter og Smaaben; om Høsten kan de indeholde 
Korn, og undertiden være helt blaafarvede af Blaabær. De 
lægges i Hobe, og dækkes ofte med et Lag Mose eller Jord; 
om Vaaren, naar de næsten udelukkende bestaar af Hud- 
skeletter af de fortærede store Insekter, er de tørre og uden 
Lugt, og bedækkes ikke. 
Sporet ligner noget Bjørnens, er aflangt, afsmalner bag- 
over, og viser tydeligt Aftryk af alle 5 Tæer med de lange 
Klør. Bagfoden, der sættes omtrent midt i Forfodens Aftryk, 
har en Længde af omkr. 70 mm. Somoftest gaar Grævlingen 
i Skridt eller Trav, og Sporene danner da en enkelt, lidt bugtet 
Række. 
Som Jagtbytte er Grævlingen lidet værdifuld; hvor den 
er særlig talrig, ansees den som overveiende skadelig, dels ved 
at ødelægge Fugle og andet Vildt, dels ved at oprode Jorden. 
I Nedenæs Amt har derfor siden 1906 været udbetalt en Præmie 
for dræbte Grævlinger; det aarlige Antal har her vekslet mellem 
175 og (i 1909) 405 Stk. 
Vinterkvarter. I Oktober og November gaar Grævlingen 
i Vinterkvarter; dens Leie, som har gjort Tjeneste ogsaa om 
Sommeren, renses og forbedres med nyt Materiale, der bestaar 
af tørt Græs, Løv eller Mose. 
Vintersøvnen er dog ikke dyb eller uafbrudt; den rører 
idelig paa sig i Hulens Gange; her føder den sine Unger, og 
er Veiret mildt, og Marken nogenlunde snebar, kan den under- 
