399 SI. Lutra. 
lange Strækninger under Isen, idet den altid langs Bredderne 
finder Luft nok for Aandedrættet. 
Under sine Fangstudflugter hjemsøger den ofte Fiske- 
redskaber, saasom Ruser og Garn; paa Laksenøterne forstaar 
den med stor Behændighed med Forfødderne at trykke Not- 
randen ned, hvorefter den er en kort Tid inde i Kammeret, 
henter Laksen, og gaar ud samme Vei.  Undertiden bliver 
den dog herunder fanget; enkelte bider sig ud itide, men 
mange drukner. 
Byttet fortærer den enten mellem Stenene paa Land eller 
paa en Sten i Vandet; den spiser med intense Bevægelser, 
næsten som en Kat, og Tygningen kan børes i flere Skridts 
Afstand. Ligesom Maaren dræber den ofte langt mere, end 
den kan fortære; af større Fiske benyttes blot en Del (under- 
tiden alene Leveren). Den pleier at begynde fra Hovedet af 
og fortsætter bagover Ryggen, men bliver hurtig mæt; Resten 
bliver liggende, indtil det raadner, eller borttages af Kraake, 
Ørn, Ravn, Maager eller af Ræven. 
Ofte maa den dog afstaa sit Bytte til disse Røvere, før 
den selv er færdig; undertiden sætter den sig til Modværge, og 
flere Gange er den seet i Kamp med Ræven om Byttet. Ved 
Hornnes i Sætersdalen saaes Sommeren 1903 en Ræv at an- 
gribe en Oter, der var ifærd med sit Maaltid; begge rullede 
tilsidst i Elven og forsvandt i Strygene. En anden lagttager 
(B. Ingebrigtsen 1911) saa ved Andøen (i Vesteraalen) en Oter 
komme op fra Dybet med en Stor-Torsk i Gabet; efterat den 
var begyndt at fortære denne i Stranden, indfandt en Ræv 
sig for at deltage i Maaltidet. Oteren angreb øieblikkelig, og 
fik Ræven tilsidst saa fast, at begge faldt i Søen; efter en 
Stunds Forløb var Ræven druknet, Oteren fik en Kugle, og 
Jægeren vandrede hjem med 2 værdifulde Dyr. 
Naar den løber paa Land, skydes Kroppen op i en stærk 
Bue, og den er, uagtet de korte Fødder, istand til at gjøre 
lange Hop; paa Sneen kan den undertiden sees at have slæbt 
Bagkroppen efter sig, ligesom under svømmende Bevægelser. 
I Vandet vil otte de opstigende Luftblærer angive dens Vei; 
Pelsen er saa tæt, at en Oter, fanget i Saks, kan ligge flere 
Dage i Vandet, før dette trænger ind til Huden. 
