Fam. Mustelidae. 560 
Gamle Individer har ofte Tænderne slidte lige ned til 
Kjæveranden, og kan dog være i godt .Huld. Et saadant 
Individ, skudt i Ryfylke i 1901, veiede 14 Køg.; en anden 
næsten tandløs Hun, men endnu med Melk i Patterne, skudt 
i Asker ved Christiania i September 1880, havde en L. af 
omkr. 1400 mm. 
Oteren er seiglivet, og kan sætte sig rasende til Modværge; 
den har et ubændigt Mod, og er ikke bange for at sætte sine 
Tænder i Helleflyndrer, der veier op til 100 Kg. Den er 
lærvillig og klog, og kan let tæmmes; fra Fosen (Trondhjems 
Amt) er omtalt en Oter, der var bleven til et tro Husdyr, 
havde sluttet Venskab med Gaardshunden, og besørgede selv 
sit Underhold fra Søen. 
Exkrementerne lægges oftest paa et bestemt Sted ved 
Bredden eller paa en bestemt Sten i Vandet; de har en tran- 
lignende Lugt, og indeholder i Regelen Fiskeben. Exkremen- 
ternes Afleiring er et sikkert Tegn paa, at Oteren har fast Til- 
hold paa Stedet. 
Stemmen ligner en høi Fløiten eller Piben, der kan høres 
I lang Afstand, og kan let efterlignes af Jægeren; naar den 
stikker Hovedet op af Vandet, lader den undertiden en 
Hvæsen høre. 
Sporene er hos Oteren, som hos andre maarartede Dyr, 
stillede parvis, naar den bevæger sig i sin sædvanlige Gang. 
Bagfoden, som er bredest og har størst Svømmebræm, giver 
et Aftryk, som er omkr. 75 mm. langt og 65 mm. bredt, og 
dækker herunder i Regelen helt eller delvis Forsporet. Under 
Løb sees alle 4 Aftryk i noget uregelmæssige Stillinger mod 
hinanden. 
Føde. Oterens Hovedføde er Fisk, desuden Krabber og 
andre Sødyr i Stranden. Leilighedsvis dræber den Vandfugle 
med deres Unger, og paa Landets Vestkyst ikke sjelden Lam 
og Gjeder. 
Af Søtfisk fanger den i Landets sydlige Dele især Torsk, 
Flyndrer af forskjellige Arter, Laks, Sø-Ørret, Bergylter (Labrus- 
Arter), Aal, Rognkjæks (Cyclopterus lumpus), og Stenbit (Anar- 
